ÖFVEUSIGT AP K. VETENSK.-AKAT). FÖHUANDMNfiA K 1884, N:0 5. 193 



De mineraler, der ikke angribes at' fluorkiselsyre, ligesom 

 kvartsen, blive på en vis niåde koncentrerade i denne og op- 

 dages tillige lettere her, da selve kvartsen nsesten blöt ses mel- 

 lem krydsede nikols. Tillige er det at de ikke angribes af fluor- 

 kiselsyren, i og for sig et vigtigt kriterium. 



I kvartsen fandtes nu en del små krystaller med tilspid- 

 sede ender og brunlig farve, som slukkede parallelt ud og iovrigt 

 viste meget livlige interferensfarver. Der syntes at optrsede 

 gennemgange deri, der dels lå tvaert på, dels = leengderetningen. 

 Disse egenskaber kunne tyde på zirkon. En lille brudstykke, 

 som slukkede parallelt ud, havde en regbrun absorptionsfarve 

 _L lajngderetningen og en meget lys farve parallel denne, kan 

 mäske vsere turmalin. Også flere andre brudstykker, der måtte 

 tilhere forskellige mineraler, iagttoges heri, uden dog nejere at 

 kunne bestemmes. 



Efter denne udferligere beskrivelse af dr, Holst's kryo- 

 konit, kan jeg fatte mig kortere m. h. t. de andre prover. Jeg 

 har taget dem i denne, orden, fordi Holst havde samlet sit 

 materiale så nser ved de store tjselde, at man på förhand måtte 

 kunne antage, at stovet hidrorte derfra, medens man måske ikke 

 fra ferst af kunde vgere sikker på, at sådant stev også kunde 

 föres med vinden helt op til de betydelige höjder, hvor det 

 senere er bleven fundet ved den sidste svenske expedition. Det 

 har nu vist sig, att minerialsammens^tningen i alle preverne, 

 Holst's iberegnet, er meget neer den samme, idet en forskel 

 blöt er tilstede for enkelte af de mer sparsomt forekommende 

 mineralier. Dette kunde man ievrigt også vente, da .det isfri 

 yderland i Grönland senden for Disko og Nugssuak's halveen er 

 så overordenligt ensformet bygget. En forskel er der imidlertid 

 mellem Holst's preve og de andre, nemlig den, at mineralerne 

 i den ferste gennemgående optraede i sterre korn end i de sidste, 

 en folge af at vindene naturligvis ikke har meegtet at fere de 

 store korn så langt som de små. 



2. I kryokoniten fra 1870 har jeg foruden de mineralier, 

 som Lasaulx angiver, iagttaget hypersten, der meget smukt viste 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Fö7-h. Arg. 41. N:o 5. 13 



