18 GYLDÉN, OM TÄTHETEN HOS MATERIEN I VEKLDSRYMDEN. 



Under antagande att materien är jemt fördelad inom den rymd, 

 jorden passerar, leder det angifna resultatet till en bestämning 

 af tätheten af denna materie. Resultatet af Herr v. Oppolzers 

 beräkning är, om denna täthet betecknas med cl, 

 _ Luftens täthet 

 3 760 000 000 000 



Så ringa än den sekulära ökningen af jordens radie är, så 

 motsvarar denna dock en ganska respektabel vigt. Hvarje år 

 skulle, om det anförda resultatet motsvarade verkligheten, jordens 

 vigt ökas med ej mindre än 



80 000 000 000 tons. 

 Detta är 8000 gånger mer än Nordenskiöld uppgifver, visser- 

 ligen såsom en mycket låg uppskattning, men dock tydligen i 

 den mening att ge åtminstone någon föreställning om den qvan- 

 titet materie, han anser årligen strömma till jorden. 



Dessa båda uppgifter kunna på sätt och vis anses såsom 

 gränsvärden för det interplanetariska mediets täthet. Större än 

 den, Herr v. Oppolzer angifver, kan densamma ej vara, åt- 

 minstone ej väsentligen större. En t. ex. 10 gånger större tät- 

 het skulle föranleda en sekularändring af månens medellängd, 

 hvilken vore absolut oförenlig med den kännedom vi, på grund 

 af i äldre tider observerade sol- och månförmörkelser, ega om 

 månrörelsens beskaffenhet. En sådan sekularändring hade ej 

 ens kunnat förbli obemärkt, äfven om iakttagelserna ej omfat- 

 tade mer än ett sekel. A andra sidan är det ej heller troligt, 

 att Frih. Nordenskiölds uppgift är för stor, ehuruväl något 

 så bindande bevis för detta minimum ej förligger som för det 

 uppgifna maximuni '). " Emellertid är tätheten af det medium, 

 i hvilket himlakropparna röra sig, ett alltför vigtigt element för 

 de astronomiska beräkningarna, så snart densamma ej kan anses 

 alldeles omärklig, att ej en inskränkning af de uppgifna grän- 

 serna skulle vara i högsta grad önskvärd. Svårigheterna äro 

 härvid naturligtvis ganska stora; emellertid ges det dock syn- 



') Andra forskare antaga dock väsentligen mindre värden. Jmf. Bulletin astro- 

 nomique T. I, p 109. 



