ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR 1 8 84, N:0 6. 19 



punkter, från livilka man bör kunna erhålla upplysnin<:rar i denna 

 fråga. Det är en sådan, jag i det följande skall söka fram- 

 hålla. 



Det är tydligt, att en högst väsentlig del af de diskreta 

 masspartiklar, som notoriskt befinna sig inom vårt solsystem, 

 äfveh måste anses höra till detsamma, på så sätt, att dessa par- 

 tiklar deltaga i solens och planeternas gemensamma rörelse i 

 verldsrymden. Vidare föreligga åtskilliga omständigheter, som 

 tala för det antagande, att dylika massor ej förekomma före- 

 trädesvis i solens eller planeternas närhet, eller ens öfvervägande 

 i närheten af planetsystemets invariabla plan, ehuru visserligen 

 en ansenlig del af dem, i synnerhet närmare solen, antagligen 

 äro lagrade kring detsamma. Men vi veta, att talrika stjern- 

 fallsvärmar och kometer löpa i banor med de mest olika lut- 

 ningar mot ekliptikan och således äfven mot det invariabla 

 planet; och om äfven upplösningen af dylika aggregat af par- 

 tiklar påbegynnes i närheten af någon planet och således äfven 

 nära ofvannämnda plan, så fortgår densamma dock i större af- 

 stånd från detsamma. En väsentlig del af den inom solsystemet 

 spridda materien måste derföre tänkas fördelad inom en sfer, 

 hvars medelpunkt sammanfaller med solens. Tydligen förlorar 

 denna materia, i följd af sammanstötningar delvis sin rörelse- 

 energi och nedstörtar mot solen och planeterna, men nya svär- 

 mar tillkomma från verldsrymden eller från mer aflägsna delar 

 af solsystemet och ersätta sålunda den materie inom sferen, som 

 gått förlorad genom att öka solens och planeternas massor. Stor- 

 leken af nämnde sfers radie, hvarken kunna eller behöfva vi för 

 det närvarande ange, men vi kunna dock ej gerna förutsätta 

 densamma mindre än medelafståndet från Uranus eller till och 

 med från Neptunus till solen. 



Om nu planeterna röra sig inom en sådan sfer; så måste 

 den inom densamma spridda massan utöfva ett visst inflytande 

 på planeternas rörelser. Jag tänker nu mindre på motståndet 

 och den deraf uppkommande ökningen af medelrörelsen, utan på 

 den i följd af de diskreta partiklarnes samfälda attraktion upp- 



