22 GYLDÉK, OM TÄTHETEN HOS MATERIEN I VERLDSRYMDEN. 



perilielium utan äfven på ändringen af andra element, men tyd- 

 ligen bidrar den iakttagna apsidrörelsen i väsentlig mån vid den 

 bestämning af Jupitermassan, som erhålles på grund af Saturni 

 iakttagna rörelse. Det synes derför ingalunda omöjligt, att tlieo- 

 rien för Saturnus skall kunna bringas i öfverensstämmelse med 

 iakttagelserna, äfven om värdet Vio48 ®^^^^' Vi 047 ^ör Jupiter- 

 massan kommer till användande, endast man finge tillägga ap- 

 siderna en retrograd rörelse, li vartill förklaringen vore att söka 

 i attraktionen af den spridda materia, som förefinnes inom pla- 

 netsystemet. Detta senare värde af Jupitermassan har blifvit 

 funnet genom flere i de senaste tiderna företagna undersök- 

 ningar, och torde derföre böra anses ega en hög grad af tillför- 

 litlighet, äfven om Saturnrörelsen fortfarande skulle antyda ett 

 mindre värde. Diskussionen af theorien för Saturnus är emel- 

 lertid för närvarande ej så långt kommen, att man skulle kunna 

 fälla ett definitift omdöme i den föreliggande frågan, men i alla 

 händelser torde man med ganska stor sannolikhet kunna sluta, 

 att tätheten hos den spridda materien i den del af solsystemet, 

 der Saturni bana är belägen, måste vara mindre än den, v. Op- 

 POLZER angifvit. 



Merkurbanans apsider äro underkastade en rörelse, hvars från 

 den beräknade afvikande belopp icke kan bero på en felaktig be- 

 stämning af öfriga planeters massor, men om hvars förklaring man 

 ännu ej blifvit enig. Sannolikt bör dock förklaringen sökas i till- 

 varon af ett system af asteroider, eller ännu bättre i en ring eller 

 afplattad ellipsoid, som omger solen innanför Merkurbanan. En 

 sådan afplattad ellipsoid eller ring utöfvar på en enskild planet 

 ett inflytande, analogt med det, som skulle bero på en ellipti- 

 citet hos solkroppen. Genom detta inflytande erhålla planetens 

 apsider en direkt rörelse, således en rörelse motsatt den, som 

 bibringas i följd af den spridda materiens samfälda attraktion. 

 Jag skall nu härleda uttrycken för dessa båda rörelsebelopp och 

 erinrar dervid om några formler, som finnas härledda i min uppsats : 

 Om banan af en punkt, som rör sig i en sferoids eqvatorsplan*). 



') Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förhandlingar, 1880. 



