ÖFVERSIGT AK K. VETENSK.-AKAD. FÖRllANDLINGAK 1 884, K:0 6. 65 



Detta tyckes visserliireii strid;» mot den hrnrrc kalkluilten, som 

 lilitVit funnen hos de häda saltl()sninii;irne trän Pitlckaj. Dervid 

 bör dock märkas, att dessa ej äro [irodukter af endast normal 

 isbildninti. 1 Yega-expeditionens anteckningar uppgifves uttryck- 

 ligen, att de under en hel vecka befunnit sig på isen under eu 

 lufttemperatur, som nedgått till — 32° C. Under så låg tem- 

 peratur böra äfSen processer kunna försiggå, hvilka äro helt och 

 hållet främmande för den vanliga isbildningen. Då saltet NaCl 

 + 2HoO redan några få grader under 0° utkristalliserar ur kon- 

 centrerad lösning och då framför allt »kryohydrat» af klorna- 

 trium (se nedan!) under vanliga förhållanden afskiljes i fast form 

 redan vid — 23° ; så kan man vänta, att stora massor af kok- 

 salt på grund af kölden afskiljt sig, hvilket åter bör höja den 

 relativa mängden af öfriga saltbeståndsdelar. Klorhalten är här 

 ännu mindre än i isen något riktigt mått på halten af svafvel- 

 syra, kalk o. s. v. 



Beträffande magnesian tror jag knappast, att några giltiga 

 slutsatser kunna dragas af dessa analyser. Afvikelserna äro i 

 det hela hvarken synnerligen stora eller väl öfverensstäminande 

 inbördes. Dessutom är alltid, såsom förut blifvit påpekadt, mag- 

 nesiahaltens bestämmande i hafs- och isvatten till en viss grad 

 osäker. Endast jemförelse mellan ett större antal analyser af 

 äldre och yngre hafsis torde kunna medgifva några säkra slut- 

 satser beträffande magnesians förhållande vid isbildningen^). 



De båda kalibestämningarne berättiga ej till antagande af 

 någon väsentlig olikhet i den relativa kalihalten i vattnets och 

 isens salter. 



Natron tyckes i isen ingå i något större relativ mängd än 

 i vattnet. I allmänhet torde för hafsvatten gälla förhållandet 

 Cl : Na20 = 100 : 74,2 (ungefär). 



') Dä magnesiumsulfat redan vid — 5' afskiljer ett kryohydrat i fast form, 

 är det ej alldeles omöjligt, att magnesian i form af sulfat skulle kunna pä 

 något fastare sätt bindas vid isen. Beträffande den motsatta slutsats, som 

 man kunde vara frestad att draga af magnesiahalten i saltlösningarne frän 

 Pitlekaj, gäller detsamma, som blifvit anfördt vid kalk. 

 Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förli. Arg. 41. A';o (i. <> 



