68 rORSBER&, OM HAFSI3ENS SALTHALT. 



att de alltförväl kunna tänkas i sådan form ingå i isen redan 

 vid dess bildning. Sådana äro: 



Na2S04 + 165,6 H2O, som stelnar vid — O",? C. 



K2SO4 + 114,2 H2O, » » » — 1°,2 » 



NaoCOg + 



92,7 5 



H.O, 



MgSO, + 



23,8 



HoO, 



Andra äro: 







KCl + 



16,6 



H2O, 



NaCl + 



10,f 



H.O, 



MgClo -r 



X 



H.O, 



CaCL, + 



iT 



H2O, 



» » — 11%4 » 



» » — 22° » 



» » — 28" » 

 » » — - 37° » 

 Ty värr saknas alla undersökningar öfver kalciumsulfatet i 

 detta liänseende. , Ofvan anförda data visa emellertid, att redan 

 vid saltvattnets fryspunkt några kryoliydrat kunna stelna och 

 således redan från början ingå i isen. Så bör framför allt vara 

 förhållandet med ]N'a2S04 (möjligen äfven med GaSO^ och öfriga 

 sulfat). Vid isens afkylning afsättas äfven de i lösning inne- " 

 slutna sakerna på samma sätt i fast form, först sulfaten och 

 slutligen äfven kloriderna. Vid inträffande temperaturhöjning 

 smälta de naturligtvis i omvänd ordning, och då vid isens me- 

 tamorfos sakerna blott i löst form kunna aflägsnas, kan man 

 vänta, att kloriderna först och fullständigast skola afskiljas, 

 under det en del sulfat böra kunna hålla sig qvar ända till isens 

 fullständiga smältning^). Och i sjelfva verket finner man ju 

 gammal hafsis, som håller endast 1 till 2 tusendels procent klor, 

 under det förhållandet SO3 : Cl stigit från 12 : 100 till 60 : 100 

 eller 80 : 100. Genom en sekundär process undergår nämligen 

 isen en kemisk metamorfos, i det sakerna till största delen af- 

 lägsnas. Förhållandet har A^arit föremål för fleres undersökning, 

 men beträffande sättet för detta aflägsnande hafva dessa uttalat 

 sig mycket olika. Guthrie anser, att saltlösningarne aflägs- 



') Det torde till och med kunna sättas i fråga, huruvida isea ej har sådan 

 benägenhet att binda vissa sulfat, att ren porös is, t. o. m. stadd i smält- 

 ning, förmår ur hafsvattnet upptaga sulfat. Eller kan den relativt till klor- 

 halten betydande avafveisyremängden i glacierisen frän Waigattet vara ur- 

 sprunglig ? 



