ÖFVEllSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. KÖHHANDL1NÜAR 1884, N:0 7. J. 1 



0,2255 gr. torkade vid 140" leiniiiide (),0 5 35 CaSO^ = 0,oi57.'i 

 Ca =-- 1,0 Yo (ber. 7,i »^). 



Etyleterii, Cjoll5(NOo)2COOC\>ll5, bildar små liårda, vanli- 

 gen kilformiga kristaller, hvilka äro temligen svårlösta både i 

 varm och kall alkohol. Smältp. 165\ 



0,2176 gr. lemnade 0,4278 C0._, = 0,ii67 C och 0,o749 lIoO 



= 0,0083 H. 



Funnet Beräkuadt 



C 53,6 53,8 



H 3,8 3,4. 



Några klorderivat af naftoesyrorna. 



Hittills hafva inga sådana blifvit framställda, hvarför jag 

 gjort några försök att studera klors inverkan på de båda sy- 

 rorna. 



Moiioklor-«-uaftonitril af smältp. 145° C. 



a-Naftonitrilen löstes i kolsvafla, något jod tillsattes, och 

 klorgas inleddes vid vanlig temperatur till fullständig -mättning, 

 hvarefter lösningen uppvärmdes till kolsvaflans förjagande, och 

 återstoden tvättades med svafvelsyrligt vatten och omkristalli- 

 serades ur alkohol, hvarvid föreningen afsatte sig i långa gula 

 nålar, som smälte vid 145°. Yid användning af isättika i stället 

 för kolsvafla erhölls en förening, som i öfrigt liknade den nyss 

 beskrifna, men var färglös, hvarför den gula färgen sannolikt 

 beror på någon förorening. Med kolsvafla erhölls ett vida större 

 utbyte än med isättika, hvilket synes bero derpå, att i isättike- 

 lösning bildningen af smörjiga mellanprodukter, som äfven inne- 

 hålla högre klorderivat, lättare försiggår. Att deremot af mono- 

 klornaftonitrilen genom inverkan af klor erhålla högre klorsub- 

 stitut har icke lyckats, ehuru jag försökt att både vid närvaro 

 af aliiminiumklorid och jod inleda klor i kokande isättikelösning 

 och äfven i smält klornitril vid närvaro af aluminiumklorid. Mo- 

 noklornitrilen förblef vid alla försöken oförändrad. 



