48 , BERLIN, KÄRLVÄXTEK FRAN GRÖNLAND. 



luddlösa. — Vanligen mer eller mindre rödt anlupen, isynnerhet 

 en mager form, som habituelt mycket liknar vissa ft". vulgati- 

 formes af H. nigrescens * livido-rubens. 

 ■S. G7\ Ivigtut, Groenedal. 



2. Hufvudformen. 



Pseudopliyllopodum. Folia caulina subquaterna, melius evo- 

 luta. Squamarum apices rotundati, sat floccosi. 



Rotblad föga utvecklade, snart vissnande eller ett fortva- 

 rande. Stjelkblad (3 — )4 — 5, de nedre omvändt äggrundt, de 

 öfre äggrundt lancettlika, efter större delen af kanten grundt 

 men tätt hvasstandade. Den afsmalnande bladbasen än utdragen 

 till ett tydligt, vingadt skaft (t. o. m. på de öfversta bladen), 

 än alls icke, så 9.tt alla blad kunna sägas vara oskaftade. Topp- 

 korgen än kort, än temligen långt skaffad, — Föga rodnande. 

 •S. Gr. Ivigtut, Groenedal, Julianehaab, Amit'sok, Friedriclisthal. 



3. v. andtsokense no v. var. 



Aphyllopodum. Caulis polyphyllus. Panicula foliosa foliis- 

 subcordatis subtus reticulatis. 



Rotblad ocli nedre stjelkblad långt före blomningen viss- 

 nande. Stjelkblad 8 — 10. Mångbladigheten beror derpå, att 

 vippans skärmblad utvecklat sig till tydliga örtblad (= hos H. 

 •corymbosum Fr.), hvilka äro från nästan hjertlik bas spetsigt 

 utdragna, under grofmaskigt nätådriga. — Starkt rodnande. 

 *S. Gr. Amitsok. 



Oaktadt sin rätt gynnade växtplats blommade denna var. 

 ännu ej den 27 Aug. 



Huru olika än ofvan beskrifna varieteter äro, är dock slägt- 

 .skapen mellan dem så stor, att jag ej det minsta tvekar att 

 anse dem som af kom lingar af en och samma grundform inom 

 H. dovrensis stora formkrets. Bland skandinaviska former är 

 H. dovrense Fr. * plicatum LiNDEB. ytterst närstående. All- 

 deles tydligt visar det sig, att de tre var. bilda en H. nigrescens 

 * livido-rubens fortsättande formserie; vi hafva således här en 

 .specialserie, sträckande sig ända från nigreseens-stadiet till co- 

 rymbosum-(= umbellatum-)stadiet. 



