24 SJÖGREN, NYA ARSENIATER ERAN XORDMARKSFÄLTET. 



I tunnprof under mikroskopet skiljas de 4 manganarsenia- 

 terna genom följande för dem karakteristiska egenskaper: 



Allaktiten är färglös, liar stark ljusbrytning, tydlig Ijus- 

 absorbtion och företer en ruggig yta, 2:ne genomgångai- samt 

 lifliga polarisationsfärger. 



Hcemafibriten är i friskt tillstånd ljust vingul, men i sönder-, 

 deladt tillstånd antager den brungul färg. Då den alltid före- 

 kommer i druslial, är den zonvis omgärdad af flere mörkare och. 

 ljusare substanser, af hvilka den synes hafva uppstått eller till 

 hvilken den blifvit sönderdelad. Visar en radierande strålig 

 struktur, märkbar dichroism och mindre klara polarisationsfärger 

 än allaktit och synadelphit. T anseende till den stråliga utbild- 

 ningen är hvarje stråle af ett parti, som är skuret efter strå- 

 lames längd, olika optiskt orienterad. Sönderdelningen försig- 

 går i strålarnes mellanrum och gifver mineralet vid börjande 

 sönderdelning ett randigt utseende. 



Synadelphiten. Fäi-g, varierande mellan ljust rödgul och brun- 

 röd; den visar större och jemnare fält än föregående, ytan är 

 skroflig; 2:ne vinkelräta genomgångar, sönderdelas ej efter genom- 

 gångarne såsom föregående, tydlig dichroism, mera lysande po- 

 larisationsfärger. Förekommer äfven i drushål, med zonalbild- 

 ^ning, ej blott i yttre begränsningen af mineralet, utan ock \ det 

 inre af den homogena massan, der mörkare och mera rödbruna 

 partier zonvis stundom framträda i omvexling med ljusare. 



Diadelpliitens färg i tunnprof under mikroskopet är från 

 ljust halmgul till mörkt högröd och nästan svart; tydliga genom- 

 gångar efter OR, uppträder i regel i små sprickor, stundom i 

 drushål i kalk. De ljusa färgnyanserna äro i hvarje kristall be- 

 gränsade af en yttre, mörkare, särdeles karakteristisk oxidations- 

 zon. Mera sällan synes sönderdelningen hafva försiggått efter 

 de, utan afseende på sönderdelningen mycket tydliga genoni- 

 gångarne. 



