28 SJÖGREN, NYA ARSENIATER FRÄN NORDMARKSFÄLTET. 



tunn grålivit Sublimation sprodukt. På kol med soda liksom 

 allaktit, men ^ifver stundom spår af antimonbeslag. Löses 

 lätt i HCl med gulakti» färgnyans samt ger i kolf vatten. I 

 tunnprof visar färgnyans från ljust vingul till liöggul och röd- 

 !Jul, har tydliga basiska genomgångar, oxideras i luften och af 

 vatten och l>lifver då svart på ytan. 



Synadelphit. Monoklin i 2:ne typer, med qvadratisk och 

 rhombisk habitus. Kristaller af 1 till 4 mm. Färg, rödbrun 

 till svartbrun och svart. Optiskt posiviv. Eg. v. = 3,46 — 3,.5o, 

 spröd, mussligt till splittrigt brott, utan makroskopiskt märk- 

 bara genomgångar, glasglans, på kristallytorna nästan matt, 

 pulver och streck såsom föregående, i korn och splittror genom- 

 lysande. För blåsrör i 'tång smälter temligen lätt till en svart, 

 först jemn, sedan slagglik kula, som på kol ger arseniklukt, 

 isynnerhet då soda tillsättes. Kulan någon gång delvis magnetisk, 

 ger stundom svag antydning till antimonbeslag. Löses i syror 

 liksom föregående med färgnyans åt gult samt ger i kolf vatten, 

 som reagerar neutralt. 



Hcemafibrit, IGELSTRÖM. Rhombisk. Isomorf med sko- 

 rodit. Färg, mörkt hyacint- till granatröd, liknande synadel- 

 phiten, men något mindre klar, stundom vid börjande sönder- 

 delning nästan svart. Förekommer i excentriskt stråliga radie- 

 rande aggregater i drushål af 2 till 10 mm. Tvenne genom- 

 gångar, en mycket och en mindre tydlig. Dubbelbrytning 

 positiv. Hårdhet knappast kalkspatens. Spröd. Eg. vigt = 

 3,5 — 3,6.5. Glasglans, streck och pulver ljust tegelröda med 

 dragning åt grått. Vid lindrig upphettning blir svart, men 

 bibehåller form och glans. För blåsrör smälter den lätt samt 

 ger samma reaktioner af arsenik och mangan som föregående 

 samt i kolf vatten. Löses utan märkbar färg i klorvätesyra 

 äfvensom i andra syror. 



Egentliga vigten hos ofvanstaende 3 arseniater synes stå i 

 omvändt förhållande till vattenhalten, likasom deras större och 

 mindre lättsmälthet synes vara beroende på förhållandet emellan 



