50 ADLERZ, MYRMECOLOGISKA STUDIER. 



Det är med tvekan som jag vågar uttala en annan mening^ 

 än den fräjdade forskaren; men Fritz Müllers iakttagelser 

 öfver termiterna ^) synas mig ej lemna stöd för Dr Forels här- 

 ofvan anförda åsigt. 



Hos termiterna utgöres nemligen arbetärekasten, 'inklusive 

 soldatkasten, af både hanar och honor, som i sin utveckling 

 stannat på larvstadiet. Arbetarekasten har här utbildats ur ett 

 primärt stadium och icke genom ombildning af det fullt utveck- 

 lade stadiet. Detta senare är deremot fallet hos myrorna liksom 

 hos alla i samhällen lefvande Hymenopterer. Hos många myr- 

 arter finner man alla möjliga öfvergångsformer mellan de fullt 

 utvecklade honorna och de förkrympta, arbetarne. En del myr- 

 honor, särskildt Myrmicidernas, deltaga i arbetarnes sysslor, i 

 motsats mot Formicidernas mera specialiserade honor. Man kan 

 då lätt föreställa sig det primitiva myrsamhället bestående af 

 blott fullt utvecklade, men arbetande honor förutom hanarne. 

 Bland dessa fullt utvecklade honor kunde det inträffa, att en 

 del, genom brist på föda eller andra ogynsamma omständigheter 

 under larvstadiet, blef af obetydligare storlek än de öfriga-). På 

 detta sätt kan man med fog antaga att de vingade och funk- 

 tionsmässiga s. k. mindre honorna uppstått, hvilka anträffas hos 

 såväl många myror som hos andra samhällsbildande steklar, så- 

 som humlor och getingar. Vidare är det lätt tänkbart att ogyn- 

 samma förhållanden under lal'vstadiet kunnat utöfva ett ofördel- 

 aktigt inflytande på vissa organsystemers utveckling, så att till 

 exempel ovarierna och generationsapparaten i alhnänhet för- 

 krympts, under det öfriga delar nått en normal utbildning. Man 

 skulle då fått vissa honor, som oberörda af könslifvets oro 

 kunnat odeladt egna sig åt vården af samhällets larver samt 



') Y. MÜLLER: Beiträge zur Kenntni.is der Termiten. (Jeu. nat. Zeit.schr., Tom. 

 VII, pag. 333.) 



') Att bristande tillgänc; på föda under lavvstadiet kan åstadkomma en reduk- 

 tion af den typiska storleken, har jag erfarit genom upprepade experiment 

 med Vanessa urticae. De larver, som erhöllo blott sparsam föda, förpup- 

 pade sig redan då de nätt ungefär halfva den normala storleken och utbil- 

 dades till dvergartade nässelfjärilar, af samma storlek ungefär som Lycaena 

 nrion. Samtliija dessa dvertjformer voro hanar. 



