52 ADLERZ, MYRMECOLOGISKA STUDIER. 



livilkas rudimentära mandibler dessutom göra dem alldeles odug- 

 liga till arbete. Beträffande Ponera androgyna, som liar väl 

 utvecklade mandibler, föreligga inga underrättelser i detta hän- 

 seende. De ergatoida myrhanarne utmärka sig vidare genom 

 väl utvecklade såväl inre som yttre generationsorgan ocFi fungera 

 såsom verkliga utbildade hanar, åtminstone hos Ånergates och 

 Formicoa-enics, som ej ha några andra hanformer. Hos Ponera 

 punctatissima, som förutom den ergatoida hanformen, androgyna, 

 äfven har vingade hanar af den typiska formen, har någon par- 

 ning med androgyna, försåvidt jag känner, icke blifvit iakttagen; 

 men detta förklaras lätt deraf att Poneridernas lefnadsförhål- 

 landen blifvit hittills blott mycket obetydligt studerade. — Hos 

 en del Myrmicider ha arbetarne all möjlig möda att qvarhålla 

 de vingade hanarne, till dess honorna, hvilkas utveckling i all- 

 mänhet försiggår senare, blifvit färdiga till svärmning. Oaktadt 

 deras bemödanden undkommer dock en stor del hanar, hvilka, 

 då de sålunda i förtid lemnat boet, ej fä tillfalle till parning 

 utan till men för samhället gå förlorade. Under sådana för- 

 hållanden är det lätt tänkbart att en reduktion af hanarnes 

 flygförmåga kunde vara fördelaktig. Detta är också i sjelfva 

 verket hvad som försiggått med de ergatoMa hanformerna. Hos 

 Anergcdes-\vA\\<ix\ ser man ännu små vingrudiment i form af 

 oregelbundna utskott från vingarnes här tydligt markerade in- 

 sertionsställen. De olika delarne af notum äro liksom hos ty- 

 piska my.rhanar ännu afsatta från hvarandra, men pronotum har 

 börjat fa en starkare utveckling och tenderar derigenom till lik- 

 het med arbetarnes. Hos Formicoxenus-hanen saknas såväl 

 vingrudiment som i de flesta fall äfven insertionsställen för 

 vingar: de olika delarne af notum ha sammansmält liksom hos 

 arbetarne, och pronotum, som omsluter de starka främre extre- 

 miteternas muskler, har nått samma starka utveckling som hos 

 arbetarne. Utan tvifvel är det med afseende på denna arts 

 egendomliga parningssätt (se nedan) som frambenen och i sam- 

 band dermed prothorax nått denna starka, med arbetarnes nä- 

 stan fullständigt öfverensstämmande utbildning. Emellertid har 



