56 ADLERZ, MYRMECOLOGISKA STUDIER. 



1860. Mjjrmica nitidida Meinert ^ $ nee c^ (Bidrag til de danske 

 Myrers Naturhistorie). 



1861. Stenamma Westiroodi Mayr ^ $ nee o^ (Die Eiiropaeischen 

 Formieiden). 



1874. Stenamma Westwood/ Forel ^ $ uec q^ (Les Fourmis de la 



Suisse). 

 1880. Stenamma Westwoodi Saunders ^ ^ ii'^c cf^ (Synopsis of 



British Heterogyna and Fossorial Hymenoptera). 

 1882. Stenamma laeviuscula Stolpe ^ $ (Förteckning öfver svenska 



myror, Ent. Tidskr. B. 3, p. 148—9). 

 » Formicoxenus nitididus André ^ 9 (Species des Hyraénop- 



téres d'Europe et d'Algerie). 



Hane. 



1882. Stenamma nitidula Stolpe ^ (Förteckning öfver svenska 

 myror, Ent. Tidskr. B. 3, p. 148). 



Hane: rödgul, abdomen svartbrun; glänsande, med föga be- 

 håring. (Den rödgula färgen öfvergår ofta, särdeles hos större 

 individer, till en brunaktig). Längd: 2,.5 — 3,.3 mm. 



Arbetare-, af samma färg som hanen och varierande såsom 

 han, men antennklubborna äro vanligen äfven hos ljusare indi- 

 vider brunaktiga. Längd: 2,5 — 3,3 mm. 



Hona: mer eller mindre mörkt rödbrun eller svartbrun; 

 hufvud och thorax ofvan samt hela abdomen svartbrun. Vin- 

 garne svagt rökskuggade, med brunt vingmärke. Längd: 3 — 

 »3,5 mm. 



Arten förekommer ganska allmänt i Östergötland, på Öland. 

 Gottland, Fårö och Aland; ett exemplar har jag träffat i Jemtland. 



Formicoxenus nitidulus träffas uteslutande i stackarne hos 

 F. rufa och i)ratensis, men, såsom förut nämnts, har man ej 

 vetat, huruvida Formicoxenus i dessa stackar haft sina gångar 

 för sig eller vistats såsom inhyseshjon i sina stora värdars gal- 

 lerier. Det förra är utan tvifvel fallet. Jag har upprepade 

 gånger vid fyndet af Formicoxenus-s,?im\\éÅ\Qn haft tillfälle att 

 konstatera det och meddelar här nedan mina dervid föj-da an- 

 teckningar in extenso. 



