86 STRÖMFELT, ISLANDS KÄRLVÄXTER. 



formation bildas af de s. k. »tun»en, d. v. s. de närmast kring 

 boningarne liggande, vanligen inhägnade platserna, som årligen 

 afbergas. Kustvegetationen uppträder egendomlig egentligen en- 

 dast på södra kusten, der ofta väldiga sandfält finnas, bildade 

 af flygsand omvexlande med jökelgrus. I denna sandäynforma- 

 tion består vegetationen nästan uteslutande af Elymus arena - 

 rius jemte Siiene maritima och Halianthus peploides samt de 

 mera sällsynt förekommande Stenhammaria maritima, Cakile ma- 

 ritima och Lathyrus maritimus. Beslägtad med föregående är 

 den formation, som uppträder på »^andarne», de ödsliga grus- 

 slätter, som förekomma der och hvar i inre Island. Dessa 

 slätter ega en ytterst torftig vegetation af Siiene maritima. Ara- 

 bis petrsea, Elymus arenarius, Festuca rubra var. arenaria och 

 några få andra arter. Vid de varma källorna träffar man åt- 

 skilliga på Island ovanligare växter, ehuru de ej kunna sägas 

 bilda någon egentlig formation. Sådana växter äro Gnaphalium 

 aliginosum och silvaticum, Galium uliginosum, Limosella aqua- 

 tica, Plantago major och media, Hydrocotyle vulgaris, Sagina 

 nodosa och procumbens, BuUiarda aquatica, Epilobium . palustre 

 (den större formen), Montia fontana /i rivularis, Callitriche ver- 

 nalis var. minima, Juncus articulatus, alpinus, supinus och bu- 

 fonius,' Eleocharis palustris, Poa trivialis och annua, Blechnum 

 Spicant var. fallax m. fl. a. Bland dessa växter äro några 

 t. o. m. endast på dylika lokaler funna på Island. 



Vända vi nu vår uppmärksamhet till växternas utbredning 

 inom olika områden af sjelfva Island, så finna vi visserligen åt- 

 skilliga olikheter, ehuru härom ej något med bestämdhet kan 

 sägas, då landet ännu är så ofullständigt genomforskadt. Ett 

 ganska väl afskildt område synes östra kustlandet från hafvet 

 i öster till Lagarfljöt i vester utgöra. Endast funna inom detta 

 område äro flera växter, såsom Trientalis europa-a, Polygala vul- 

 garis, Saxifraga aizoides (med ett undantag), Potentilla Tor- 

 mentilla och Alchemilla conjuncta. Vanliga äro många för öf- 

 rigt ej allmänna arter, t. ex. Campanula rotundifolia, Platan- 

 thera hyperborea, Juncus castaneus och biglumis, m. fl. Ett 



