ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRUANULINOAH 1884, N:0 9. 9 



Man kan iltVen härleda den nyss funna satsen deraf, att 

 öfverallt uti sferen, hvilken är i lodande förbindelse med jorden, 

 potentialen bör vara noll och således äfven vid medelpunkten. 

 Men denna potential beror dels af kroppen B.s elektricitet och 

 dels af den på A utvecklade, hvarför man kan sätta 



Cdfl Cdf _ n. 



hvaraf den i fråga varande satsen framgår. 



Antaga vi särskildt, att sferen är anbragt i ett konstant 

 elektriskt fält, blifver dess potential lika med fältets, ehuru med 

 motsatt tecken. Detta motsvarar Peltiers bekanta metod för 

 ■ den atmosferiska elektricitetens undersökning. 



För att bestämma den elektriska fördelning, som hvarje 

 element dq^ åstadkommer vid sferens särskilda punkter, och den 

 täthet «7, som elektriciteten derstädes erhåller, låt c vara en så- 

 dan punkt på afståndet r från det vid C varande elementet. 

 Beteckna vinkeln Coc med ip. Då är 



r"- = q'- + E^ — 2qR cos i//. 



Emellan den efter normalen rigtade kraft i^, som verkar vid 

 punkten c och tätheten a, förefinnes som bekant relationen 



F = 4:7ta. 



Men nämda kraft kan anses såsom resultanten till två krafter 

 P och P\ nemligen 









„2 ' -* ^ .'2 ' 



mellan hvilka 



förefi: 



anas relationerna 









P _df r"^ _ »■' _ -ß 

 P' rf,w ' r- r fJ 



Vidare är 







F : P = aC : ac , 



äfvensom 









aO = ^ 



samt 



rR 



ac = — 



