14 WEIBULL, MINERALFÖREKOMSTEN VID VESTRA SILPBERG. 



genom bergartens försigtiga behandling med utspädd saltsyra, 

 och från det olösta ■ — - som utom magnetit bestod af kvarts, 

 zinkblände, blyglans och arsenikkis — utdrogs det rena mine- 

 ralet med en svag magnet. De sålunda isolerade kornen hade 

 en gråsvart färg och stark glans. Strecket var svart, H = 6, 

 eg. v. 5,064 vid 15°. 



Kand. C. Rudelius har verkstält en analys af denna 

 magnetit, som visade följande sammansättning: 

 FeO 26,9 3 Syre 5,9 5 



MnO 3,8 0,8 7 (3,8 2 



Fe203 69,3 2 20,79 



10.0,05. 



Konstitutionen uttryckes sålunda genom formeln (^7 Fe ^/^ 

 Mn)0.Fe203, som fordrar: 



FeO 26,63 



MnO 4,30 



Fe,03 69,0 6. 



Rudelius har ock undersökt en annan magnetit från denna 

 grufva, hvilken höll 6,27 % MnO, och alltså bestod af ("Ye Fe 

 Ve Mn)0 . Fe.,03. 



Manganhalten är sålunda underkastad betydliga variationer 

 inom ett ganska inskränkt område. Man skulle möjligen häraf 

 känna sig frästad att tro, det en blandning af jacobsit och 

 magnetit förelåge. Den fullkomliga öfverensstämmelsen i egen- 

 skaper, som hvarje isolerad individ visar med andra — de jag 

 pröfvat gåfvo tydlig manganreaktion — talar häremot. Ifråga- 

 varande mineral, som till det yttre fullkomligt öfverensstämmer 

 med kornig magnetit, anser jag sålunda vara ett ej oväntadt 

 mellanled mellan magnetit och jacobsit. 



Manganokalcit. 



Detta mineral uppträder här särdeles ymnigt. Någon gång 

 träffar man visserligen — af det yttre att döma • — block af ren 

 manganhaltig kalkspat, men vanligtvis kan man med blotta ögat 

 urskilja inblandningar af allehanda mineral, såsom magnetit, 



