20 W£IBULL, MINERALFÖREKOMSTEN VID VESTRA SILFBERG. 



En undersökning af mineralets optiska egenskaper leder på 

 det hela taget till samma resultat. En platta slipad efter 110 

 visade den ena axeln med ett tydligt ringsystem liggande vid 

 sidan. Axelplanet är parallelt med 001 och dubbelbrytningen 

 mellan denna axel och normalen från ögat negativ. A plattor 

 efter 100 synes en axelbild som är fullständigt symmetrisk om- 

 kring första bissektrisen, hvilken är parallel med a-axeln och 

 negativ. Axelvinkeln i glas ') för hvitt ljus är 63° 30' — 64", och 

 dispersionen är ganska stark: ^ > r. A plattor efter 010 synes 

 blott den mellersta delen af en axelbild (andra bissektrisen). -) 



Genomgångarne framträda särdeles otydligt i tunnprof, men 

 interferensfärgerna äro mycket vackra. 



Som jag förut varit i tillfälle visa, har mineralet olika apsorp- 

 tionsförmåga för ljus efter olika riktningar. Strålar, hvilkas. 

 svängningar gå parallelt med c = b, visa gråaktigt gul färg, pa- 

 rallelt med b ~ ( en gråaktigt gulhvit och a = a grå med drag- 

 ning i gul. 



tt > b > c 



Den optiska orienteringen är hos olivinen densamma med 

 undantag däraf, att dubbelbrytningen hos detta mineral är positiv 

 samt dispersionen q < v. Som jag å annat ställe vill visa, öfver- 

 ensstämmer Igelströmit i sina optiska egenskaper fullständigt med 

 Knebelit, så när som på axelvinkelns storlek. 



Den kemiska sammansättningen är enligt trenne af mig 

 verkstälda analyser: 



2r2Fe(Mg)0 . SiO.] + 2Mn(Mg)0 . SiO,. 

 Då jag funnit att Knebelitens fysiska egenskaper så godt som 

 i minsta detalj passa in på dem jag hos ifrågavarande mineral 

 beskrifvit, bortfaller det vigtigaste skälet, hvarför jag uppfört 

 detta under ett särskildt namn; för att beteckna den något olika 

 sammansättningen vore Jäiniknehelit särdeles lämpligt. 



') Mätningen veikstäld med E. Schneiders apparat. Se Brezina: Metodik d. 



Krystajlbestiminung, Wien 1884. s. 318 och följ. 

 ^) Till följd af axelviukeliis storlek kunde densamma ej exakt mätas, men den 



syntes knapt uppgå till 12U"; 2V är alltså i det närmaste = 64°. 



