22 WEIBULL, MINERALFÖREKOMSTEN VID VESTRA SILFBERG. 



Af det till utseendet homogena stycke (sittande på Mn- 

 kalcit) livaraf material för analys togs, har jag ej lyckats fram- 

 ställa något brukbart tunnprof. Emellertid konstaterade jag ge- 

 nom mikroskopisk undersökning af det genomlysande pulvret 

 närvaron af serpentin, magnetit, samt troligen både kalcit och 

 kvarts. Efter bortskaffande af den i oväntadt riklig mängd upp- 

 trädande magnetiten kunna dessa inneslutningar ej haft något 

 mera märkbart inflytande på analysen. 



Hårdheten är omkring 4, eg. v. 2,4 6 9 vid 15°. Mineralets 

 färg är becksvart, pulvret är snusbrunt. Glansen sammetsartad, 

 brottet flatskåligt. En splittra förändras ej märkbart vid upp- 

 hettning; pulvret smälter i god hetta till en svart slagg, som 

 reagerar på järn och mangan. Vid upphettning i kolf afger det 

 vatten. Efter upphettning löses icke pulvret fullständigt i syror. 



Utspädd saltsyra angrep lätt det bruna mineralpulvret under 

 stark klorutveckling, och vätskan blef brungul. Sönderdelningen 

 var fullständig och geléartad kiselsyra* återstod (jämte några i 

 den utspädda syran olösta magnetitkorn). En analys gaf föl- 

 jande resultat. 



Si02 



37,0 9 



Syre 19, o 8 



Fe,03 



34,34 



10,30 



Mn203 



15,50 



4,7 6 



Al.Og 



' 1,39 



0,6 5 



MgO 



2,62 



1,04 



CaO 



1,92 



0,5 5 



H^O 



7,8 1 



6,94 



100,6 7 



Af vattenhalten bortgår 3,9 i % under 260% återstoden (3,9o %) 

 först vid glödgning. Den del af vattnet, som först öfver 260° 

 utdrifves, betraktar jag såsom basiskt vatten (alltså bland RO), 

 och då syreförhållandet i SiOo : Ro^^s • ^^ '■ ^2^ = l^^os : 15,7 1 : 

 5,0 6 : 3,4 7, blir sammansättningen: 



(2/3 Mg V3 Ca)0 . 211.0 . 2Fe.,03 . Mn.Og . öSiO., + 2H2O : 

 ett vattenhaltigt monosilikat, hufvudsakligen af järn- oclr mangan- 



