()I"VH;RSJ0.T ak k. VRTKNSK.-AKAD. I'()R11AND1.IN<MK 1 884, TNi':0 9. 'M 



kalkspat ocli Husspiit. I manganokalcit har jag ock pä samma 

 ställe funnit otvetydiga gängar af detta mineral, ehuru af luigst 

 ringa niäktighet. 



CJenomgängar, textui', glans m. H. egenskaper äro bländets 

 vanliga; kristaller hai" jag aldrig träffat. Färgen är nästan alltid 

 rent svart, blott de jnineralkorn som sitta insprängda i kalkspat 

 äro nägon gång bruna. 



T öfverensstämmelse härmed synes bländet vara mycket järn- 

 haltigt. Af en analys af zinkbländemalm från StoUberget, som 

 kand. RUDELIUS utfört, sluter jag att mineralets sammansättning 

 är 7 ZnS + 2FeS : alltså s. k. marmotit. 

 Analysen gaf: 



Fe 27,7 9 — 



Zn 15,4 3 — 



Mu 4,69 — 



Ca 1,80 — 



S 11,40 11,01 



Olöst 25,54 25,06 



CO. + 13,7 9 — 



j^ll zink är säkerligen bunden vid svafvel, den öfverskju- 



tande mängden liäraf vid järn. Resten af järnet jämte öfriga 



metaller finnas såsom oxider i och för sig (magnetit) eller vid 



kiSelsyra (Igelströmit) och kolsyra (kalcit). 



Härigenom får analysen följande utseende: 



Olöst 25,30 Atomförhållande: — 



FeO 28,7 7 — 



MnO 6,4 5 — 



CaO 2,5 2 — 



CO2 4,8 4 — 



Zn 15,43| 2,5 2 



Fe 5,49/ 0,9 8 



S 11,20' 3,r.o. 



Att denna tolkning af analysen är riktig visade den mikro- 

 skopiska undersökning, som jag verkstält å samma stuff, hvaraf 

 materialet för analysen togs. Zinkbländet fans nämligen i bland- 



