Örvi;i{SI(jT Al' K. V1.TI',N8K.-AKA1). I'()lf 11 A NDI,1 N(iAK 1884, .\':()t). 'M 



l*ii kisrika \;i<.n4a,i\ och än \anli^'ai-c pa ^aiiila \ ar|ilir)(r;i|-, tinmn' 

 man lunion !ian<i stnfVcr med ett tunt ("UV cid ra Li af Loppftr- cllci' 

 järiioU)'iol. 



Mjig:uetkis. 



.lair liar anträttat maginetkis af helt olika utseende vid dessa 

 gnitVor. Däi' rent mineral i st()rre partier förekommer, såsom, 

 vid de ödelagda DambergsgriitSonia, är det ljust tombaksbrunt 

 med en tydlig genomgäng, som ger en och annan stntt' ett bladigt 

 utseende. De vanliga anlöpningsfärgerna förekomma : genomgångs- 

 ytan blir vanligen svart, brottytan mörkbrun. 



En analys, för livilken jag står i förbindelse hos kand. i}. 

 Nilsson, lemnade : 



Fe (51,6 Atomförhållande: 1 



S 37,76 1,073 



99,36 



hvadan sammansättningen skulle vara Fe'^S^*. Mineralet var 

 fritt från mangan, nickel ©ch kobolt. Eg. v. var efter en be- 

 stämning af kand. Nilsson 4,'3 5 vid vanlig rumstemp. Denna 

 varietet har mera konsistens ooh sönderfaller ej så gerna som de 

 flesta magnetitkiser. 



Finkornig, till färgen mera gul magnetkis uppträder allmänt 

 jämte den kobolthaltiga arsenikkisen. Mineralet är här starkt 

 uppblandadt med kvarts, samt är matrix för en brokig samling 

 lampriter, såsom: kristalliserad arsenikkis, blyglans och kopparkis. 

 Ett med magnet utdraget pulver af dylik magnetkis gaf ingen reak- 

 tion på nickel eller kobolt men väl pa mangan. Huruvida ej man- 

 ganen stammade från magnetit, lemnar jag dock osagdt. 



Hufvudmassan af den magnetkis, som i riklig mängd finnes 

 vid Damberget är tät, med en färg som går mot grågrön. Den 

 är blandad med kvarts och stora glimmerblad. 



Flusspat. 



Det enda fluorhaltiga mineral, som jag funnit vid V. Silf- 

 berget, är flusspat. Förekomsten häraf är af gammalt känd. 



