<)FVKI!SI(ir Al" K. VKTKNSK.- AKA I). lO II II \ \ 1)1,1 NC A i; ISSl. N:i)9. 47 



ocli (UVo)' ett stort område i l.;i|i|»laii(l. Sm;i jilskililii siliirisk;i 

 partier t()i'ekoiiiiiia vidare vid l\l()tsjr) kyrka. \ id Asai'iies ka|)(dl 

 och ki'inii; Mulli'jället vester om Areskiitaii. 



I?lott fa af .leintlands fjäll äro urherii, de aldraHesta iu'o 

 liiidade af kristalliiiiska skilfVar (metaiiioi'Hska bergarter), livilka 

 anses A-ara yngre än de siliiriska lagren. K. TÖRNEBOHM har 

 delat dem i tvä grupper, en äldre, som han kallar Sevegruppen, 

 och en yngre, KöHgruppen. Den förra. liA'ilken synes hafva 

 största utbredningen, bestar af Wemdalsqvartsit och andra qvart- 

 siter, glimmerskifter, (|vartsitskiffer, gneis, hornblendeskitfer; den 

 senare af (inetamorfoserad) lerskiffer, glimmerlersten och liorn- 

 blendeglimmerskifter. Afven Hofverberget i Berg samt Öneberget 

 (X'h Östberget på Frösön bestå af qvartsit. 



På några ställen i fjällbygden förekomma äfven kloritskiffer, 

 tälgsten (vid Handöl i Are samt llerestädes i Frostviken), olivin- 

 sten och serpentin (mellan Anjan och Holdersjön i Kall samt 

 mångenstädes i Frostviken). Urberget träder i dagen såsom 

 hälleflinta i några berg vester om Ottsjön och såsom en fort- 

 sättning i Mullfjället vester om Areskutan, hvarjemte ett större 

 område af hälleflinta, genombrutet af granit, företinnes öster om 

 sjön Torrön i Kalls och Ofterdals socknar, der bildande en Add- 

 sträckt fjälltrakt. Eruptiva bildningar äro sällsynta, dock äro 

 gångar af diabasporfyr anmärkta \\å Lundörren och på Anariset, 

 och Ottfjället uppgifves bestå af en diabasartad grönsten. 



Af lösa jordlager från istiden märkes krosstensgrus, som 

 betäcker stora fält, glaciallera, sandåsar m. m. i floddalar, ocb 

 från en senare tid svämsand och svämlera, kalktuft' (dit äfven 

 s. k. bleka hör), vidsträckta torfmossar o. s. v. 



Inom det siluriska området i synnerhet visar växtligheten 

 en ovanlig frodighet, säkerligen i följd af jordens rikedom på 

 kalk, markens stora fuktighet ocli de långa sommardagarne. 

 Undersökning af fröna visar ock, att dessa i allmänhet äro större, 

 tyngre och i följd häraf kraftigare än frön från sydligare trakter. 



Florans karakter och sammansättning är naturligtvis i det 

 hela en annan på fjällen än i öfriga delar af landskapet. Att 



