180 NILSSON, BLADSLIDORNA HOS DIANTHUS BANATICUS HEUFF. 



skifvan lätt sättes i rörelse, ocli tillfölje liäraf leptomet är mera 

 utsatt för att störas i sin funktion. 



4. Ledande yäfnaden utgöres dels af parenkymslidor, ut- 

 bildade på samma sätt som på internodiets midt, på yt-tre sidan 

 af bastknippena, dels af mestomknippen med vanlig samman- 

 sättning på deras inre sida. 



Bastknippena förenas genom parallelipipediska, tvärsträckta, 

 temligen tjockväggiga celler. För öfrigt består bladslidan af en 

 .storcellig parenkymväfnad. Det innersta lagret, som motsvarar - 

 epidermis på bladets öfre sida, består af mera regelbundet paral- 

 lelipipediska celler med temligen tjocka väggar, hvilka dock alla 

 äro lika och ej såsom hos epidermis hafva ytterväggen starkast 

 förtjockad. 



För att bladslidan skall kunna fullgöra sin mekaniska funk- 

 tion är det tydligt, att hon behöfver skydd mot sönderslitning. 

 Faran härför är tydligen störst i vinkeln mellan bladen. Derför 

 behöfves här ett särskildt skydd. Detta skydd åstadkommes af 

 en egendomlig hornartad, tjockväggig väfnad (fig. 4 h, 6), hvil- 

 ken utgör en fortsättning af samma väfnad, som finnes i blad- 

 kanten och hindrar bladet att sönderslitas. Denna väfnad är 

 kraftigast utvecklad i öfre kanten, och cellerna äro här sträckta 

 i tvärriktningen samt bilda en båge, som förenar två närliggande 

 bladkanter med hvarandra. Längre ned äro cellerna sträckta i 

 längdriktningen. 



Denna väfnad är fullkomligt likartad med den, som före- 

 kommer i bladvinkeln hos en del inskurna blad t. ex. Sanguisorha 

 och en del palmer med solfjäderlika blad såsom Chamcerops 

 m. fl. och här skyddar bladet mot sönderslitning ^). 



') Som bekant finnas hos inskurna blad flere andra inrättningar att hindra 

 sönderslitning. En del af dessa återfinnas äfven hos bladslidor. Jag vill 

 här endast nämna ett ytterligare exempel. Hos en del Polygonum-aHev utgå 

 från sidan af bladskaftet 2 starka nerver, hvilka redan 1826 blifvit noggrant 

 beskrifna af Meisner *) och på grund af sitt förlopp af honom blifvit kal- 

 lade »nervi transversi vel eommuuicantes". De gå nemligen antingen hori- 

 sontelt eller snedt nedåt och omfatta stipelslidan samt förena sig pä den 



*) Meisner, Monographie generis Polygoni Prodromus. 



