ÖPVERSTOT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 84, N:0 9. 1 9."i 



arbeten. ])en innohällor en analytisk främsta I In in*,' af teorien 

 för regnbågen, sådan den af Dkscartks blifvit angifven, och 

 afser endast att under populär form reproducera dennes förkla- 

 ring af det ifrågavarande optiska fenomenet. Som bekant lif- 

 närde sig Spinoza genom glasslipning ocli kom derigenom i till- 

 fälle att närmare studera optiken. — livad åter beträffar för- 

 fattareskapet till den andra lilla uppsatsen, livilken innehåller 

 några problem ur sannolikhetskalkylen med utf(')rd lösning blott 

 af det första problemet, så är BiERENS DE Haan «den förste, 

 livilken veterligen hänfört detsamma till Spinoza. Såsom skäl 

 härför angifver han, att å ena sidan af de båda kända exemplaren 

 det ena med säkerhet och det andra med sannolikhet varit samman- 

 bundet med exemplar af skriften om regnbågen, och att å andra 

 sidan tankegången i uppsatsen fullkomligt öfverensstämmer med 

 en framställning af liknande ämne i ett af Spinozas bref. Här- 

 vid, kan dock anmärkas, att behandlingen af det enda lösta pro- 

 blemet icke egentligen är originel, utan tämligen nära synes ansluta 

 sig till HuYGHENS' skrift De ratiociniis in ludo alece (1657), 

 och att sammanbindningen, då den blott med afseende på ett 

 exemplar är med bestämdhet uppvisad, icke heller kan anses 

 såsom något särdeles beviskraftigt skäl, dä det gäller att vindi- 

 cera författareskapet åt Spinoza. 



Om det således för de nu omförmälda skrifterna gäller, att 

 de samtliga ega mera biografiskt och bibliografiskt, än egentligt 

 matematiskt-historiskt intresse, så är förhållandet däremot ett 

 helt annat med afseende på det i sista rummet uppförda arbetet. 

 Redan Montucla') fäste uppmärksamheten på betydelsen för 

 algebrans historia af Gir'ards Nouvelle invention en Valgehre, men 

 kunde icke närmare redogöra för detsamma, enär han på grund af 

 arbetets sällsynthet icke lyckats få tillgång till något exemplar 

 deraf, och samma orsak torde hafva föranledt, att flere nyare 

 forskare i matematikens historia blott i förbigående omnämnt 

 GiRARDS förtjenster om vetenskapen 2) ; det är således stäldt 



') MoNTUCLA, Histoire des mathématiq%ies . Paris 1758. T. 2, s. 82 — 83. 



') Antagligen skulle Hankel, om han haft tillfälle att grundligt studera Gjrards 

 arbete, något hafva modifierat sitt utlåtande i Zur Geschichte der Mathe- 

 Öfoersigt af K. Vet.-Akad. Fiirh. Arg. 41. N:o 9. 13 



