ÖFVEllSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. rÖRIIANDLINGAR 18 84, N:0 10. 7 



den enkla refraktionen, och således icke heller till refraktionen i 

 allmänhet. 



I det följande skall jag söka fylla den lucka, som jag anser 

 förefinnas i Briots framställning, och ur det erhållna resultatet 

 draga några konseqvenser med afseende på eterns täthetsftirhål- 

 1 anden i olika amorfa ämnen. 



För G och H gäller i allmänhet enligt Briots framställ- 

 ning, att 



G = -\ ?nj/(r) {uJx + vJy + G/izy- 



1 V^ fir) 

 och H = ^ 2 S 4: / %"-^-^0'-^A* + »'4/ + (J^z)\ 



hvarest r är afståndet mellan tvenne etermolekyler; Jw, Jy och 



Jz projektionerna af r pä koordinataxlarna; m-^ = molekylens 



F(r) 

 massa; /(?■) = ^ , da F(r) betecknar den kraft (attraktion 



eller repulsion), hvarmed tvenne etermolekyler af enhetsmassan 

 verka på hvarandra på afståndet r; samt ,«, v och a äro gifna 

 genom följande relationer 



u = kmi ; v = kni ; a = kpi , 

 deri m 7ip äro rigtningskosinerna för vågplanets normal; ^■ r= y ^ 1 

 och k är en af våglängden beroende konstant, som försvinner i 

 resultatet, när man, såsom här kommer att ske, negligerar r i 

 jemförelse med våglängden. Detta är tillåtligt, enligt hvad Briot 

 visat, när dispersionen uteslutes ur undersökningen. Slutligen 

 refererar sig S-tecknet till alla molekyler, som ligga inom verk- 

 ningssferen af den, hvars koordinater äro w, y och z. 



Ofvan anförda värden på G och H få för tomrummet föl- 

 jande form, om de endast af eterns täthet beroende konstanterna 

 g och 11 införas: 



G = (i^i- + v- + o''-)g 



och H = ^(.«2 + v"- + (72)2/i ; 



hvarest g = A\^rnJ{r)r'^ och h = ^-L^\^ mj'(ry . 



