ö RUBENSON, OM LJUSETS GANG GENOM ISOTUOPISKA AMNEN. 



Rigtningarna af de tre vibrationerna, som svara mot ett 

 visst läge hos vågplanet, samt deras fortplantningshastigheter i 

 rigtning af vågplanets normal erhållas generelt ur följande eqva- 

 tionssystem: ; 



i2-a = L^a + RJb + Q^G 



n^ = M.^b + P.c + R,a 



Or-c = A\c + Q.a 4- PJb 



(ß2-_L2) (ß2— M,) (i22 — N^) - P,2(i22 - X,) _Q,2(^2_;|^J 



hvarest a, b och c äro rigtningskosinerna för den vibration, som 

 svarar mot fortplantningshastighetsqvadraten Q^, hvilken sjelf är 

 rot till sist anförda tredje grads equation. Som nu denna eqva- 

 tion i allmänhet har 3 olika positiva rötter, så gifver ofvan- 

 stående eqvationssystem i allmänhet 3 mot hvarandra vinkelräta 

 vibrationsrigtningar med sins emellan olika fortplantningshastig- 

 het. Beträffande konstanterna L^ M^ N^ P^ Q2 -^2 ' ^^ bildas dessa 

 ur G och H förmedelst följande relationer: 



G + B'^ff G + D""H 



L — ^— ' M — -~ ■ N 



D' H If H 



va , r\ a/i. 



yo . f) afi. . T) 



2 — 1.1 ' '°ö2 — ' /.'> ' -^2 — 



Dessa konstanter äro blott beroende af vågplanets läge och 

 etermolekylernas fördekiing, emedan såväl G som H och dess 

 derivator innehålla k- såsom faktor, för den händelse det är 

 fråga om etern i tomrummet, hvars fullständiga symmetri är 

 grunden till att, vid utveckling af G och H efter digniteterna 

 af ^x, Jy och Jz, de termer försvinna, i hvilka någon af dessa 

 argumenter ingår till udda dignitet. 



I analogi med Briots ofvan anförda föreställning om etern 

 i ett kristalliniskt ämne, kan man anse eterfördelningen, sådan 

 den eger rum i ett amorft ämne, hafva uppstått genom deforma- 

 tion af etern i tomrummet, förorsakad af kroppsmolekylernas 



