12 RUBENSON, OM LJUSETS GÅNG GENOM ISOTROPISKA ÄMNEN. 



ett gifvet vågplan, sker i detta plan, medan den andra formerar 

 en liten vinkel med vågplanet eller är hvad han kallar qvasi- 

 transversel. Antager man, hvilket af flera skäl är högst sanno- 

 likt, att det är den« transversella vibrationen, som konstituerar 

 den ordinära strålen, under det den extraordinära strålens vibra- 

 tioner äro qvasi-transversella, så följer af den ordinära vibra- 

 tionens i alla rigtningar konstanta fortplantningshastighet följande 

 relation mellan konstanterna g, h och /, nemligen 



<7 + 2/i + r=0. (1) 



Af Briots sätt att bevisa denna sats, följer strängt taget 

 endast, att densamma gäller för de värden på g, h och /, som 

 tillkomma en odeformerad etermassa af samma täthet som etern 

 i en enaxig kristall. Men det är tydligt, att man måste kunna 

 tänka sig en eter af hvilken täthet som helst deformerad på 

 sådant sätt, att den på ljusets fortplantning verkar som en en- 

 axig kristall. Satsen måste således gälla för all eter af uniform 

 täthet, således äfven för tomrummet. Genom att tillämpa denna 

 relation på de uttryck vi ofvan erhållit för vibrationernas fort- 

 plantningshastighet, blifva dessa uttryck något enklare. Vi få 

 då nemligen: 



12^ = ^ + A + 5(/i + l)d 



och n'^ = g + U + (I3h + I9l)d . 



Med stöd af relationen (1) mellan konstanterna g, h och I 

 har Briot vidare, under antagande att den kraft, med hvilken 

 tvenne etermolekyler af enhetsmassan verka på hvarandra, kan 

 sättas under den allmänna formen 



F(r) = ^4 



bevisat, att c är negativ och n = G, eller att tvenne etermole- 

 kyler repellera hvarandra med en kraft, som är omvändt pro- 

 portlonel med ö':te digniteten af deras afstånd. 



Tecknar man med q följande summa, nemligen 



