18 RUBENSON, OM LJUSETS GÅNG GENOM ISOTROPISKA ÄMNEN. 



i sin helhet upptager, utan måste stanna omedelbart utanför 

 atomen och bilda den förtätade eteratmosfer, hvaraf denna om- 

 gifves. Huruvida slutliga resultatet af kroppsmolekylernas till- 

 komst blir en förökning eller förminskning af eterns medeltäthet 

 i kroppen, torde emellertid vara svårt att a priori afgöra, emedan 

 man å ena sidan skulle kunna tänka sig, att atomens attraktion 

 ej vore tillräckligt stark för att i sitt närmaste granskap qvar- 

 hålla hela den etermängd han undantränger, medan å andra sidan 

 det ju äfven vore möjligt, att denna kraft icke blott vore tillräcklig 

 för detta ändamål, utan äfven för att indraga inom kroppens volym 

 eter från omgifningen. I sin elektriska eterteori antager Pro- 

 fessor Edlund, att den intermolekylära etern har samma täthet 

 som i tomrummet, men att det förtätade eterlagret omkring ato- 

 men icke blott utgöres af den eter, som fyller atomens deplace- 

 ment, utan äfven innehåller eter utifrån, emedan, förutom attrak- 

 tionskraften mellan materien och etern, äfven den verkan måste 

 uppstå af atomen på den omgifvande etern, som eger rum hos en 

 kondensator, från hvars inre beläggning eter blifvit borttagen, 

 m. a. o. som blifvit laddad med negativ elektricitet. Enligt denna 

 uppfattning skulle alltså eterns medeltäthet inom kroppens volym 

 vara något större än i tomrummet. Ehuru således atomerna 

 onekligen fylla det rum i en kropp, som i tomrummet upptogs 

 af eter, finnas inga säkra skäl för det antagandet, att den så- 

 lunda undanträngda etern skulle utgått utom den rymd kroppen 

 intager, utan har man snarare giltig orsak att antaga motsatsen, 

 nemligen att medeltätheten hos etern är lika stor eller måhända 

 till och med något större i en materiel kropp än i tomrummet. 

 Men om detta är förhållandet, måste den af oss funna förtun- 

 ningen vara endast skenbar. 



Det finnes äfven ett annat ännu vigtigare skäl, som talar 

 för att kroppsmolekylernas verkan icke kan bestå i en verklig för- 

 minskning af eterns medeltäthet i kroppen. En sådan skulle 

 nemligen förorsaka, att ljusets fortplantningshastighet genom 

 kroppen blefve större än genom tomrummet, således ett alldeles 

 motsatt förhållande mot hvad som eger rum i verkligheten. Som 



