28, RUBENSON, OM LJUSETS GANG GENOM ISOTROPISKA ÄMNEN. 



Ökas pw, så minskas k, ocli vi kunna till och med, genom att 

 antaga tillräckligt stort värde pä pio, reducera medelvärdet af 

 k till lika eller till och med mindre valör än det för gaserna 

 gällande. 



För den händelse att d är nära sitt gränsvärde 0, 2 o och 

 således kondensationskoefficienten nära 1, tinnes ett annat sätt 

 att approximativt beräkna -pw och k. Af formeln (6,) följer 

 nemligen, emedan pw < 1 och Å" > 1 , att 



1 > piv > 5(i. 



Man kan då approximativt sätta 



1 + bd .Q. 



hvaraf 



^■ = CT^- (1«) 



Beklagligtvis blifver k på detta sätt mycket osäkert be- 

 stämdt. Deremot synes metoden vara lämplig för bestämmande 

 af kondensationskoefficienten. Tillämpa vi densamma på dia- 

 mant och fosfor, hvilka voro uteslutna ur den förra undersök- 

 ningen, finna vi 



för diamant piv = 0,9 1 5 , ^^ — 10,76 

 och )) fosfor » =0,8 90, » = 8,09. 



Den största kondensationskoöfficient, som förekommer hos 

 något genomskinligt ämne i naturen, kan beräknas sålunda. 

 Antaga vi, att w = 3 är det största förekommande brytnings- 

 förhållandet, så är det största värdet på oJ = O, i7 8, hvaraf en- 

 ligt formlerna (9) och (10) det största värdet på pio blir 0,945 

 och motsvarande värde på k = 17, is. 



Lägga vi sist anförda värde pä kondensationskoefficienten, 

 nemligen 0,945, till grund för beräkning af k för alla de fasta 

 och tiytande ämnena, hvilket försöksvis bör vara tillåtet, efter- 

 som vi i sjelfva verket ej med säkerhet känna denna koefficient 

 för någon af dessa ämnen, sä få vi fiiljande värden på k: 



