ÖFVBRSIGT AP K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR 1884, N:0 10. 49 



11' 



0,5 



0' 



0,9 8 



N' 



1,055 



er 



2,7 5 5 



Derefter antaga vi, att molekylarv olymen af en gasformig 

 kemisk föreniiig är summan af de ingående beståndsdelarnes 

 atomvolymer, och pröfva rigtigheten af denna förutsättning på 

 de sammansatta gaser, som förekomma i tabellen. Efter denna 

 regel bestämma vi först kolets atomvolym ur koloxiden och få då 



C' = 2,4 9 — 0,9 8 = 1,5 1, 



samt svaflets atomvolym ur svafvelsyrligheten, hvarvid vi erhålla 



S' = 4,76 — 1,96 = 2,80. 



Med dessa värden kunna vi genom regelns tillämpning beräkna 

 molekylarvolymen för de öfriga sammansatta gaserna och få då 





ber. 



obs. -ber. 



(CS,)' 



7,11 



+ 3,54 



(CoN,)' 



5,13 



+ 0,76 



(N,0)' 



3,09 



+ 0,46 



(CO,)' 



3,47 



— 0,30 



(NO)' 



2,035 



+ 0,075 



(H,0)' 



1,98 



— 0,0 9 



(NH3)' 



2,5 5 5 



+ 0,235 



Af de öfvervägande positiva differenserna i sista kolumnen 

 af denna tabell ses, att molekylarvolymen af en gasformig för- 

 ening är nära nog = summan af beståndsdelarnas atomvolymer, 

 multiplicerade med de ingående atomernas antal, dock i all- 

 mä,nliet något större än denna summa, och med ett öfverskott 

 som växer med föreningens täthet eller molekylarvigt. Såsom 

 af eqvationen (28) framgår, beror afvikelsen från det gjorda an- 

 tagandet derpå att, såsom vi förut funnit, olika gaser hafva 

 olika värden på d, hvilket åter i sin ordning betingas af tvenne 

 omständigheter gemensamt, nemligen de olika värdena på C, 

 som observationerna lemnat, i förening med vårt antagande att 

 k är konstant hos alla gaser. Följaktligen kunde det vara 

 möjligt, att i verkligheten ö vore konstant och i sådan händelse 



Öfversigt af K. Vei.-Akad. Förh. Arg. 41. N:o 10. 4 



