ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAE, 18 85, N:0 1. 5 



kristallinisk. Sammansättningen af en motsvarande natrium- 

 förening 2NaoO, UOg + 8H.-,0 ocli andra dermed analoga salter 

 gör troligt, att oxiden UO^ sannolikt är en saltartad oxid eller 

 2ÜO3, UOg + öH.O. 



Den sedan gammalt kända, blåa och i eter lösliga förening, 

 som uppstår vid inverkan af vätesuperoxid på kromsyra, synes 

 enligt nya undersökningar af MoiSSAN liafva sammansättningen 

 CrO.H, 1). 



Äfven af molybden och volfram tyckas högre syror än mo- 

 lybden- och volframsyrorna bildas vid inverkan af vätesuperoxid. 

 Enligt ett förelöpande meddelande af Baerwald '-) ger vätesuper- 

 oxid med ammoniummolybdat citrongula kristaller af ett ammo- 

 niumsalt, som att döma af den anförda analysen synes inne- 

 hålla blott en mol. H^^O., eller en at. O på 6 mol. MO3. 



Följande försök ha blifvit utförda för att finna om man 

 med tillhjelp af vätesuperoxid skulle kunna erhålla superoxider, 

 hvilkas sammansättning kunde lemna stöd för kännedomen om 

 jordartmetallernas högsta atomvärden. Till alla nedan anförda 

 försök har jag användt en vätesuperoxid af ungefär 2 vigts- 

 procent HoO.,, hvilken erhållits från Trommsdorffs fabrik. Fa- 

 brikatet visade sig vid pröfning ganska rent och tillfredsstäl-, 

 lande. Till försöken användes vanligen lösningar af sulfaten, 

 stundom nitraten, som blandades med ett stort öfverskott af 

 vätesuperoxid, hvarefter ammoniak, nyss förut destillerad öfver 

 bariumhydrat, tillsattes. I alla fall uppstodo hydratlika fäll- 

 ningar, som efter en stund afgåfvo syrgas i riklig mängd. En- 

 dast med toriumsulfat erhölls fällning omedelbart vid tillsats af 

 vätesuperoxid, hvarför denna produkt särskildt äfven underkasta- 

 des analys. I alla fall liknade fällningarne till utseendet full- 

 komligt de vanliga oxidhydraten, blott ceriumföreningen hade 

 en intensiv orangeröd färg, men gaf märkvärdigt nog med syror 

 en alldeles färglös vätska, innehållande cero- ej cerisalt, hvilket 

 väl bör tillskrifvas den vid preparatets lösning bildade väte- 



1) C. R. 97, 96. 



=) Ber. d. D. Ch. Ges. 17, 1206. 



