6 CLEVE, OM VÄTESUPEROXIDENS INVERKAN PA JORDARTER. 



superoxidens reducerande inverkan på cerisalt, som väl i första 

 hand borde uppstå. Samtliga fällningarne analyserades i fuktigt 

 tillstånd, sedan de först genom dekantering blifvit fullständigt 

 uttvättade. Analysen utfördes derigenom att en viss qvantitet 

 af fällningen, uppslammad i vatten, medelst en pipett afmättes 

 samt användes till prof på oxidlialt, och en annan del, på samma 

 sätt afmätt, användes till bestämning af syrehalt. Vid en del 

 försök blandades fällningen med utspädd svafvelsyra, och lös- 

 ningen, som innehöll H^O., , titrerades med kameleon. Till alla 

 försöken användes samma kameleonlösning af titre 100 cc = 0,9 3 9 

 gram Fe. I andra fall blandades hydratet med ett öfverskott 

 af ammoniumferrosulfat och svafvelsyra, hvarefter medelst ka- 

 meleon den icke oxiderade mängden af ferrosalt bestämdes. Bägge 

 metoderna använda på vätesuperoxid gåfvo samma värden. Dess- 

 utom bestämdes halten af svafvelsyra i de preparat, hvilka 

 blifvit framstälda af sulfat. Vid några tillfällen bestämdes oxid- 

 mängden genom fällning med oxalsyra af de lösningar, som voro 

 qvar efter titrering på syre. Efter oxalatets glödgning löstes 

 oxiden i salpetersyra och fäldes ånyo med oxalsyra, för att de små 

 mängder af järn eller mangan, som medföljde de första fällnin- 

 garne, måtte aflägsnas. 



Samtliga preparaten torkades öfver kali och svafvelsyra samt 

 underkastades derefter analys. Dervid bestämdes syrehalten ge- 

 nom den senare metoden, lösning af oxiden i en lösning af en 

 känd mängd ammoniumferrosulfat och svafvelsyra samt titrering 

 med kameleon. För bestämmande af vatten och kolsyra, som 

 upptagits under tvättningen och torkningen, upphettades oxiden 

 blandad med kaliumdikromat i en ström af torr luft. Gaserna 

 leddes, såsom vid organiska elementaranalyser, genom vägda rör 

 innehållande klorkalcium och kalihydrat. Dessa bestämningar 

 äro emellertid icke tillförlitliga, enär preparaten, såsom jag seder- 

 mera funnit, innehöUo salpetersyra, sannolikt bildad genom väte- 

 superoxidens eller jordartsuperoxidernas oxiderande inverkan på 

 ammoniak, som tyckes envist qvarhållas af de geléartade fäll- 

 ningarne, oaktadt dessa ej hade minsta lukt af ammoniak. Zir- 



