14 CLEVE, OM VÄTESUPEROXIDENS INVERKAN PA JORDARTER. 



Försöket upprepades, men ammoniak tillsattes i öfverskott. 

 Efter uttvättningen visade sig fällningen svafvelsyrefri. 



A. Fuktig fällning: 



En qvantitet löstes i utspädd svafvelsyra och titrerades med 

 25 cc. kameleon. Den i vätskan befintliga torjorden vägde 

 0,37 7 8 gr. 



B. Torkad fällning. 



0,3690 gr. blandades med 4,43 6 5 gr. ammoniumferrosulfat, 

 svafvelsyra tillsattes och derpå 51,2 cc. kameleon. 

 0,5 364 gr. gaf 0,4144 gr. Th02. 



Beräknas dessa försök på 100 gr. Th02, erhåller man: 



A B 



ThOo 100 100 



O 8,87 7,67. 



En atom syre på 100 ThO, är 6,04 gr., hvadan formeln 

 ThoOy fordrar 9,0 6 gr. O. 



Egendomligt är att proportionen mellan Th och O var den 

 samma såväl i det svafvelsyrehaltiga som svafvelsyrefria profvet. 



Enligt denna undersökning gifver således både zirkonjorden 

 och cerbioxiden, liksom titansyran, med vätesuperoxiden produkter 

 af formeln RO3. Torjorden ger en, äfven efter torkning, högre 

 superoxid R^O^. 



Här ofvan har blifvit förutsatt att de undersökta prepara- 

 ten äro superoxider, men man kan naturligtvis ifrågasätta huru- 

 vida ej syret förekommer.! förening med väte såsom vätesuper- 

 oxid, något som ej torde kunna afgöras. 



