22 CLEVE, OM DIÜYMS FÖRENINGAR. 



Enär Brauners didym hade at. v. 146,6 i st. f. 142,3, måste 

 den hafva innehållit betydliga mängder samarium, som icke på 

 det anförda sättet ger någon superoxid, hvarför formeln måste 

 ange en allt för låg syrehalt hos den rena didymsuperoxiden, 

 förutsatt att Brauners uppgifter äro riktiga. 



Till mina försök användes renaste didymoxid, af at. v. Di 

 = 142,3. Deraf framstäldes basiskt nitrat, hvilket upphettades 

 i torr syrgas vid börjande glödgningshetta, så länge ångor af 

 undersalpetersyra bortgingo, alldeles efter Brauners uppgifter. 

 Det så erhållna, i värme nästan svarta, efter afsvalning chokolad- 

 bruna preparatet glödgades vid hvitglödgningshetta. Vigtsför- 

 lusten vid glödgning befanns i tio försök med material af olika 

 beredningar variera mellan 3,3 1 och 5,02 på 100 DioOg. Glödg- 

 ningsförlusten var således betydligt lägre än den som Brauner 

 erhållit. Skulle nu verkligen glödgningsförlusten utgöras af ke- 

 miskt bundet syre, öfverensstämmer den af mig funna syrehalten 

 tämligen med formeln DiO.,, som fordrar 4,8 2 syre för 100 Di203. 



Denna formel är emellertid mycket tvifvelaktig, ty vid för- 

 sök att bestämma syrehalten genom att lösa superoxiden i en 

 blandning af en känd mängd jernoxidulsalt och svafvelsyra, hvar- 

 efter mängden af icke oxideradt jernoxidulsalt titrerades med 

 kameleon, erhölls endast 0,7 4 till O, g o syre på 100 Di203. 



Såsom i en föregående uppsats blifvit visadt^) bildas vid 

 inverkan af vätesuperoxid på didymhydrat en produkt, som inne- 

 håller didym och syre i det förhållande, som angifves af for- 

 meln Di^Og. 



Didymoxiklorid, DiOCl, erhölls genom upphettning af didym- 

 oxid i klorgas. Eg. v. 5,7 5 1. Mol. vol. 33,6. 



Didymklorid, DiClg + ÖH^O, har eg. v. 2,2 8 6 och mol. 

 vol. 155,9. 



Didymhi'oniid, DiBrg + öHjO, har eg. v. 2,8 1 o och mol. 

 vol. 174,4. 



Didymbrojnid-bromzink, DiBrg + 3ZnBr,, 4- I2H2O. Fre- 

 RICHS och Smith uppgifva att didymbromid och bromzink gifva 



•) Öfvers. af K.^Vet.-Akad Förh. 1885, IS:o 1, sid. 8. 



