32 JOHANSON, OM STAMPSLÄGTET TAPHRINA. 



ständiga, då han endast föga kunde taga hänsyn till mikrosko- 

 piska karaktärer, men han framhåller med bestämdhet dess 

 skilnad från Erineum och visar åtminstone i sina senaste ar- 

 beten stor benägenhet för att räkna det till de verkliga svam- 

 parne. Tydligt ådagalägger dessutom den fig., som han i andra 

 delen af Observationes mycologicse lemnar öfver Taphriyia aurea, 

 den enda art han då förde dit, att han haft en verklig Taphrina 

 och ej en Erineum framför sig, då han uppstälde ifrågavarande 

 slägte. För den skuld kan jag icke annat än instämma med 

 P. Magnus ^) i att det är fullt berättigadt att bibehålla namnet 

 Taphrina, en åsigt som äfven blifvit biträdd af De Bary-). 



Angående karaktärerna för slägtet får jag hänvisa till Ra- 

 BENHORSTS kryptogamflora, andra upplagan, band 1, del 2 p. 3 — 5 

 med det tillägg, som betingas af att T. PotentillcB blifvit förd 

 hit. Likaledes har jag ansett det öfverflödigt att upprepa be- 

 skrifningarne och den fullständiga synonymförteckningen till de 

 arter, som äro upptagna i ofvannämnda för hvarje mykolog oum- 

 bärliga . handbok, utan jag har endast anfört de afvikelser der- 

 ifrån, som jag anträffat. 



A. Det perennerande myceliet utbreder sig om våren intercellu- 



lärt i de unga skottens inre. 



a. Det fertila myceliet utbreder sig mellan epidermiscellerna 

 och cuticulan (subcuticulärt) och uppgår n. helt och hållet 

 i bildandet af asci, som alltid äro försedda med skaftcell. 



1. T. Pruni (FUCK.) TuL. 



Exoascus Pruni FuCK. Enumeratio fung. Nassoviae, p. 29 

 fig. 26. 



Förekommer på och deformerar i hög grad de unga fruk- 

 terna af Prunus Padus L., P. domestica L. och P. spinosa L. 

 Den synes vara ganska allmän öfver hela landet åtminstone på 

 P. Padus, på hvilken den norrut är funnen ända till Vester- 

 botten, Piteå (Lagerheim) och Jemtland. På P. domestica 'éx 



1) Hedwigia 1875, p. 2. 



2) De Bary, Morph, u. Biol. d. Pilze, p. 286. 



