49 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1885. N:o 1. 



Stockholm. 



Om Horsgökens bräkande ljud. 

 Af T. Håmmargren. 



[Meddeladt den 14 Januari 1885]. 



Uti det förtjenstfulla arbetet: »Professor Kinbergs fort- 

 sättning af Sundevalls Svenska Foglar» förekommer en hi- 

 storik öfver ornithologernas strid om huruvida det »bräkande 

 ljud», som Horsgöken (Scolopax gallinago Lin.) låter höra under 

 parningstiden, frambringas genom rösten eller med vina- och 

 stjertfjädrarne. Då jag tillbragt större delen af min ungdoms- 

 tid dels i Vermland dels i norra Dalsland under flitiga ströf- 

 tåg i skog och mark, mest för ornithologiska iakttagelser, an- 

 håller jag att i ofvannämnda strid få inlägga min erfarenhet 

 om saken och ställa mig i ledet bland dem, som påstå, att 

 Horsgökens bräkande ljud upjykommer genom fjädrarnes (ving- 

 eller stjertfjädrarnes) påverkan af luften. 



Liksom lärkan sjungande uppstiger i luften och kretsar spiral- 

 formigt öfver eller kring häckplatsen, så uppstiger äfven Hors- 

 göken spiralformigt i luften och sväfvar kring sin häckplats på 

 så sätt, att han ena stunden med fladdrande vingar höjer sig 

 uppåt men tyst, andra stunden skjuter han snedt nedåt med stilla 

 utspärrade vingar och stjert, och då höres städse det bräkande 

 ljudet. Jag har hela timmar stått och betraktat denna fogels 

 besynnerliga sätt att uttrycka sina erotiska känslor under våren. 

 — Men nu påstå Beckstein, Westerlund, Schilling, Goe- 

 BEL, Hinz, Zöppritz m. fl., att fogeln sittande blifvit hörd så- 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg 42. N:o 1. 4 



