ÖFVERSIGT A? K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 2. 7 



ocli det serpentinartade mineralet voro särdeles sparsamt före- 

 trädda, den mest betydande föroreningen bestod i det mineral, 

 som jag bestämt såsom klorit. Det ljust gulgrå pulvret dekom- 

 poneras, ehuru med svårighet, af saltsyra. Den geléartade kisel- 

 syran blir icke fullt hvit, säkerligen på grund af att förorenin- 

 garne (klorit och strålsten) ej fullständigt sönderdelas. Den 

 innehöll ock 3 % baser. Vid glödgning, då mineralpulvrets 

 vigt betydligt ökas, blir färgen brunsvart, och mineralet smälter 

 med svårighet. Efter upphettning sönderdelas det knappast af 

 saltsyra. 



Resultatet af min analys finnes under I. Erdmann (III) 

 och PiSANi (II) V) hafva ock analyserat detta mineral. 

 I II III Syre i I 



29,50 30,26 15,54 



36,9 5 



30,07 



1,70 

 0,18 

 1,72 

 99,7 8 100, j 2 100,8 7 



Sammansättningen vore alltså, under förbiseende af den 

 ringa mängden kalk och lerjord: lUr.r'Mff'iOr ^^^2- 



Då klorit — på hvars närvaro redan Erdmann fäste upp- 

 märksamhet — är ett aluminium-magnesiumsilikat, hvari dub- 

 belt så mycket magnesia som lerjord ingår, fattas möjligen 

 båda dessa oxider i Knebeliten själf. Kalkhalten kommer tvif- 

 velsutan dels ur den observerade strålstenen, dels ock ur kalcit, 

 som jag visserligen ej — en följd af dess ringa hårdhet — i 

 tunnprof fått bevarad, men som på vanligt sätt ger sig till- 

 känna vid pulvrets behandling med syror. Den verkliga sam- 

 mansättningen blir alltså: 2(FeMn)0 . Si02, der förhållandet 

 emellan Fe : Mn = 5:4. 



SiOo 



28,9 6 



FeO 



36,7 3 



MnO 



29,69 



MgO 



2,33 



CaO 



1,00 



AI2O3 



1,07 



34,30 



8,17 



35,47 



6,79 



0,25 



0,93 



— 



0,40 



1,59 



0,50 



') Des Cloizeaux's Manuel. 1. c. 



