ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 2. 17 



förening, som förut erhållits ur den ursprungliga lösningen. Yid 

 ett annat försök med kaliumpermanganat erhölls efter den af- 

 färgade och surgjorda lösningens extraktion med eter och eterns 

 afdestillering en massa gulhvita kristallnålar, som löstes sär- 

 deles lätt både i vatten, isättika och alkohol. Ur den starkt 

 koncentrerade vattenlösningen afsatte sig efter någon tid kri- 

 staller, hvilka dock vid pressning voro klibbiga och på grund 

 af sitt olika utseende syntes tillhöra olika föreningar. De tvät- 

 tades derför med kall eter, och återstoden löstes i isättika. 

 Derur afsatte sig äter, som det tycktes, en blandning af flere 

 slags kristaller, bland andra väl utbildade prismatiska nålar, 

 som smälte vid 190° — 192°. Denna förening, som dock ej ännu 

 syntes vara fullt ren, erhölls i så ringa mängd, att några för- 

 sök till utrönande af dess sammansättning och natur ej kunde 

 utföras. Vid ännu ett försök, som syntes förlöpa på samma 

 sätt som det nyssnämnda, framträdde vid lösningens öfvermätt- 

 ning med svafvelsyra en stark lukt af salpetersyra, utvisande, 

 att den benzolring, hvari nitrogruppen står, vid oxidationen 

 blifvit fullständigt förstörd. Af de anförda försöken synes framgå, 

 att oxidationen med kaliumpermanganat kan föranleda bildningen 

 af flere olika produkter, hvilkas relativa mängd vexlar efter 

 omständigheterna vid livarje försök. 



Då nitronaftoésyran upphettades med salpetersyra af 1,3 

 eg. v., bildades, efter längre tids kokning i kolf, nålformiga kri- 

 staller, som voro olösliga i soda, men upptogos af alkohol, hvari 

 de dock voro svårlösliga, och kristalliserade derur i blad, som 

 smälte vid 168° — 170°. Efter omkristallisering ur benzol er- 

 höllos de i hårda taflor, som smälte vid 169°. Att döma här- 

 utaf, var föreningen alltså den s. k. /j-dinitronäftalln, som smälter 

 vid 170° och enligt Beilstein och Kurbatow^) har båda 

 nitrogrupperna i samma benzolring. Med afseende på dess bild- 

 ning ur mononitronaftoesyra synes den föreställningen ligga när- 

 mast, att en nitrogrupp trädt i stället för karboxylgruppen, 

 hvilket vid a-mononitronaftalins bildning ur a-naftoesyra, något 



1) LiEBiGs Ann. 202, S. 224. 



Öfeers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 42. X:o 2. 2 



