ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 2, 35 



Typus I. 



G. TscHERMAK: Mineral. Mitth. 1871, Heft. I. 



A. Streng: Neues Jahrbuch f. Min. etc. 1876, s. 178. 



C. DÖLTER: Tscherm:s Min. Mitth. 1878, s. 60. 



Hj. Sjögren: Geol. Foren, i Stockh. Förh. 1879, s. 364. 



F. J. WiJK: Finska Vet.-Soc. Förb. 1882. 



C. DÖLTER: N. Jahrb. 1885, sid. 29. 



Detta är den ojemförligt allmännaste af Nordmarkens diop- 

 sider och af densamma liafva under långliga tider anträffats 

 stora massor och anträffas allt fortfarande. Kristallerna sitta 

 alltid anväxta på sprickväggar och i drushål på en grågrön, grof- 

 kristallinisk matrix, hvilken sannolikt i hufvudsak utgöres af 

 samma substans som kristallerna sjelfva. Förr i tiden hafva de 

 stundom anträffats i inväxta i kalkspat, att döma efter en och 

 annan i Riksmusei samling befintlig stuff. Eljest äro de alltid 

 fria, endast inhöljda af ett tunnt Ijusgrått, jordformigt öfverdrag, 

 som genom lindrig gnidning mot ett mjukt föremål låter aflägsna 

 sig. Högst sällan äro de ledsagade af andra mineralier. Så- 

 lunda förekomma på en stuff, tillhörig Sthlms högskolas sam- 

 ling, parallelt orienterade glänsande hornblende nålar, hvilka 

 genomsätta diopsidkristallerna och således äro utkristalliserade 

 förr än dessa. På en annan, å Riksmuseum befintlig stuff, sitta 

 vackra kristaller af röd granat tillsammans med diopsiden. 



a. Kemiska förhållanden. 



Bland det antal analyser å denna diopsid, som förefinnas, 

 är DöLTERS otvifvelaktigt den, som har anspråk på största till- 

 förlitligheten. Med densamma öfverensstämmer Hj. Sjögrens 

 till alla delar, utom i fråga om sesquioxidernas mängd, hvilken 

 fråga här dock är af största vigt. Dölters och Sjögrens 

 analyser gåfvo följande resultat^): 



') Angående äldre analyser, se Sjögrens afhandling. 



