ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 2. 59 



Dispersionen af axelvink larne för de olika färgerna motsva- 

 rar således formeln 



Q > v- 



Dispersionen af bissektrices för de olika färgerna är sådan, 

 att den spetsiga med vertikalaxeln bildar en vinkel af c:a 



för grönt 41° 37' 

 » gult 41° 41' 



» rödt 41° 471/2' 



Mineralets mellersta brytningsexponent ß beräknas till: 



grönt gult rödt 



1,71062 1,70467 1,70055. 



Anm. Jag har utom de fem beskrifna varieteterna observerat en 

 som sannolikt skulle i serien intaga sin plats mellan typ. II och III, 

 men kristallerna äro så ofullkomligt utbildade att åtminstone någon 

 geometrisk bestämning icke på dem kan verkställas. De äro temli- 

 gen stora, mörkt grågröna och sitta inväxta i kalkspat tillsammans 

 med blågrön klorit och magnetit. 



Typus III. 



Denna diopsidvarietet torde vara vida sällsyntare än typus 

 II. Jag har observerat densamma endast å två stuffer nemli- 

 gen en särdeles vacker, som befinner sig å riksmuseum och en 

 annan som lemnat material för undersökningen och för den- 

 samma till största delen måst uppoftras. Kristallerna äro af 

 ungefär samma storlek som de af föregående varietet eller högst 

 en cm. långa och 3 — 4 mm. i tvärsnitt. Stufferna utvisa, att 

 mineralet sutit fritt okristalliseradt på sprickväggar. Moder- 

 stenen är en starkt pyroxenhaltig jernmalm, hvarå kristallerna 

 äro omedelbart anväxta. De åtföljas af svartgrå klorit i på- 

 växta kristalltaflor eller oregelbundna krustor. På den stuflFjag 

 haft att förfoga öfver fans dessutom en temligen stor och vacker 

 kristall af det vid typus II omnämda zinkblendet. De öfriga i 

 sällskap med typus II förekommande mineralen äro icke obser- 

 verade tillsammans med typus III. 



