62 FLINK, UNDERSÖKNING AF EN SERIE DIOPSIDVARIETETEK. 



diagonal rigtuing och matt. Ortodomat P co, är mindre, streckadt i 

 klinodiagonal rigtning och något mer glänsande än basis. Gruud- 

 pyramiden är stor och väl speglande. Grundprismat är likaledes en 

 ganska fullkommen form. Glansen å co P3 är oklanderlig, men ytan 

 år ganska smal. De två positiva pyramiderna 2P och ^2^ ^ ^ro 

 icke bestämbara genom reflexmätning tillfölje af deras litenhet och 

 frånvaron af glans å de samma. Den förra är dessutom försedd med 

 den för denna form vanliga rå upphöjningen i midten. 



jV:o 5. Kombination: co P co, co P co, oP, P, 2P, P co, co P, 

 00 P3. Klinopinakoidet är nästan utan streckning och ganska jämt 

 samt har hög glans. Denna är dock ännu starkare å ortopinakoidet, 

 som är fullkomligt jämt. Basis är stor, streckad i ortodiagonal rigt- 

 ning och något speglande, så att mätningar deremot kunna anställas. 

 Grundpyramiden P är stor, men rå och ojämn. 2P är å hela ytan 

 rå och utan all glans. Grundprismat är smalt, men väl speglande 

 och utan alla ojämnheter. Ortoprismat co P3 är ytterst smalt. 



N:o 8. Kombination: co P oo, oo P oc, oP, co P, oo P3, oo P3, 

 00 P5, 2P, P, P CO. Ortopinakoidet är stort, starkt glänsande och 

 ganska jämt, så att det erbjuder ett godt underlag för mätningar. 

 Klinopinakoidet är svagt streckadt och mindre glänsande, dock ger 

 äfven det goda spegelbilder. Basis är stor, streckad ortodiagonalt 

 och rå samt utan all spegling. Grundprismat och ortoprismat co P3 

 äro båda starkt utvecklade, jämna och godt speglande. De andra 

 båda tillstädesvarande prismaytorna oo P3 och co P5 utgöras af smala 

 afstympningar. Ortodomat Poo är litet och starkt gropigt i klino- 

 diagonal rigtning. Det är icke brukbart för mätningar. Grundpyra- 

 miden förekommer såsom en smal glanslös afstympning af kombina- 

 tionskanten mellan 001 och 221. Denna senare form är till hela 

 sin utsträckning upptagen af den vanliga rå upphöjningen. 



Sammanfattas hvad här blifvit anfördt om dessa sex kri- 

 staller, så erhålles följande allmänna karaktäristik af de enskilda 

 formerna. 



Klinopinakoidet är svagt streckadt, ofta ytterst fint och 

 tätt, hvarigenom ett interferensfenomen, irisering, uppstår. Ytan 

 är för öfrigt plan och ofta väl speglande. 



Ortopinakoidet, som stundom är mer utveckladt än före- 

 gående form, är stundom vertikalt streckadt, alltid starkt glän- 

 sande, men sällan fullt plant. 



Basis är en stor, matt, stundom rå yta, som ofta är orto- 

 diagonalt streckad. 



Grundprismat är ofta väl utveckladt, plant och starkt 

 slänsande. 



