66 FLINK, UNDERSÖKNING AF EN SERIE DIOPSIDVARIETETER. 



Mellersta brytningsexponenten ß är 



grönt gult rödt 



1,70029 1,69588 1,68889- 



Typus IT. 



J. Lehmann: Zeitsclirift f. Krystallogr. B:d V. S. 532. 



Denna vackra diopsidvarietet anträffades för 4 å 5 år se- 

 dan i ej obetydlig mängd, men liar hvarken förut eller sedan, 

 så vidt jag kunnat utröna, varit tillfinnandes. Storleken hos 

 kristallindividerna år ungefär den samma som hos de två när- 

 mast föregående varieteterna, eller längden i vertikalzonen är å 

 de största något öfver en half cm., medan de deremot vinkel- 

 räta dimensionerna ofta hafva samma utsträckning. De äro 

 alltså mer kort och tjockt pelarformiga än de föregående. Mi- 

 neralet har varit anväxt å sprickväggar och moderstenen är äf- 

 ven här en starkt pyroxenhaltig magnetisk jernmalm. Men då 

 kristallerna af föregående typer alltid — med ett eller annat 

 undantag för typus I — äro anväxta med ena clndan, så att de 

 aldrig äro utbildade åt båda ändar, eger här ett annat för- 

 hållande rum. Kristallerna af denna typus sitta nemligen i re- 

 geln anväxta med klinopinakoidet, stundom med ortopinakoidet 

 eller i någon sned ställning, men alltid så att båda ändao-ne äro 

 med alla sina ytor mer eller mindre fulltaligt utbildade. Stun- 

 dom hafva kristallerna sutit fritt utskjutande i sprickhåligheten 

 och i detta fall äro de öfverlagrade af samma slags stoft, som 

 det vid typus I, men oftast torde hela sprick rummet hafva varit 

 utfyldt med spatig kalk, hvaraf deopsidkristallerna således varit 

 omgifna. Utom af dylik kalk beledsagas de af peiigrå, bladig 

 klorit, ofta upptränande i ormlikt vridna individer, under hvilken 

 form kloriten blifvit kallad helmint. En annan allmän följe- 

 slagare är magnetit i glänsande trappformigt uppbyggda kri- 

 staller, sådana som ledsagade typus II. Dessutom genomsättas 

 kristalldruserna af fina, färglösa hornblendenålar. 



