86 



FLINK, UNDERSÖKNING AF EN SERIE DIOPSIDVARIETETER. 



«<; 



►Ti 

 c 



Kem. sammans. 











Prisma- 



viokel. 



Färg. 



c 





o 



OJ 





Axelförhällande. 



axelns zon. 



2.^ 

 a 

 sr ST- 

 re B 





O 



p 



5 



a-ax. 



c-ax. 



ß- 



fl. 







CR 



I 



40,9 



57,5 



1,6 



1,09123 



0,584285 



74° 34%' 



74°22V4' 



46° 27' 



Svart 



44°38V2 



II 



66,9 



31,1 



2,0 



1,09175 



0,58562 



74° I9V4' 



74° 32'/2' 



46° 25%' 



Mörkgrön 



41° 14' 



III 



84,8 



13,8 



1,4 



1,09186 



0,58659 



74° 16' 



74° 32'/; 



46° 257/ 



Gräsgrön 



39° 1' 



IV 



86,7 



12,4 



0,9 



1,092201 



0,586885 



74° 13' 







Gulgrön 



38° 45' 



v 



90,8 



9,0 



0,2 



1,09197 



0,586935 



74° 123// 



74°34'/2' 



46° 25'// 



Hvit 



38° 3V2' 



Kolumnen för de geometriska axlarne visar, att såvcil a- 

 som C-axeln tilltaga med af tagande jeryihalt. Förändringarne i 

 axellängderna äro dock icke så betydande, att de förmå åstad- 

 komma några nämnvärda förändringar i prismavinklarne, li vilka 

 variera endast på ett par minuter. Deremot visar kolumnen, 

 som upptager vinklarne i ortoaxelns zon, ett anaat förhållande. 

 Dessa vinklar undergå nemligen betydliga förändringar och det 

 så att ß (= 001:100) aftager och ^i (= lOl :T00) tilltager 

 med aftagande jernhalt hos mineralet. Denna förändring för- 

 siggår inom så vida gränser att hos typus I är 



ß > « ')• 

 Genom denna märkliga omständighet synes tillvaron af en 

 diopsidvarietet med 



ß:=!.i 



väl möjlig. Huruvida de fysiska egenskaperna på samma gång 

 skulle kunna förändras derhän, att mineralet blefve rombiskt, 

 måste naturligtvis lemnas oafgjordt. Den optiska orienteringen 

 hos typ. I och II, mellan hvilka en dylik rombisk varietet skulle 

 ligga, talar emellertid deremot. 



') Detta synes vara ett talande skäl för bibehållandet af Naumanns gamla 

 uppställning af pyroxenkristallerna och mot Tschermaks, enligt hvilken en 

 yta V2PC0 bildar basis. Ty en dylik basis skulle ju antaga lutning än åt 

 ena, än åt andra sidan. 



