15 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1885. N:o 3. 



Stockholm. 



Anteckningar om matematikern Petrus de Dacia 

 och hans skrifter. 



Af Gustaf Eneström. 



[Meddeladt den 11 Mars 1885.] 



Det är bekant att matematikens historia i Europa under 

 medeltiden icke allenast icke har att uppvisa några väsentHga 

 framsteg, utan till och med i vissa afseenden ådagalägger ett be- 

 stämdt tillbakaskridande i vetenskapligt hänseende. Få voro 

 de män, som tillegnade sig en mera betydande del af de genom 

 grekerna och senare genom araberna vunna resultaten, ännu 

 färre de som sjelfve gjorde några nya upptäckter. Under sådana 

 förhållanden kan det ej förundra oss, att de matematiska stu- 

 dierna i den skandinaviska Norden lemnat så godt som inga 

 spär efter sig i matematikens allmänna historia. Det högsta 

 man rimligtvis kunnat vänta är, dels att den matematiska un- 

 dervisningen i Norden hållit sig tillnärmelsevis i jemnhöjd med 

 undervisningen utomlands, dels att derutöfver en eller annan 

 skandinav kommit i tillfälle att inhämta den högre grad af mate- 

 matisk bildning, som vid utlandets skolor och universitet medde- 

 lades. Men äfven denna förväntan synes icke af verkligheten 

 vara motsvarad, ty att döma af de sparsamt tillgängliga upp- 

 gifterna har den matematiska undervisningen vid de nordiska 

 domkyrkoskolorna inskränkt sig till de fyra räknesätten i hela 

 tal och deras tillämpning på den kyrkliga tideräkningen; vid 

 klosterskolor och stadsskolor åter synes matematiken alls icke 



