ÖFVEllSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖllIIANDLINGAR 1885, N:0 3. 27 



ehuru den dessutom innehåller ett kalendarium perpetuum, hvil- 

 ket som bekant hos Sacrobosco ej finnes. Dock synes, dels 

 af ofvan anförda titlar, dels af tillnamnet Philomena, som om 

 Petrus de Dacia i afseende på månen haft något nytt att 

 tillägga till det förut bekanta. 



Att Petrus de Dacia utöfvat någon föreläsningsverksam- 

 het i Paris har jag ingenstädes sett uppgifvet. I sjelfva verket 

 studerades de matematiska vetenskaperna i Paris högst obetyd- 

 ligt vid slutet af 1200- och början af 1.300-talet. För licentiat- 

 examen fordrades före år 1366 ingen matematik, och denna 

 vetenskap förekom icke heller vid »legons ordinaires» utan blott 

 vid »legons extraordinaires». Dock känner man, att matema- 

 tiska och astronomiska studier tidtals förekommit; så förutsades 

 t. ex. 1310 en solförmörkelse af Pariserastronomerna, hvilka ett 

 par tiotal af år senare bland sig räknade den bekante Johan- 

 nes de Saxonia, och 1340 fick en svensk Sunon tillåtelse att 

 föreläsa »de spera»^). Således är det icke alldeles omöjligt, att 

 Petrus' de Dacia skrifter ursprungligen varit föreläsningskur- 

 ser, hvartill de såsom utläggningar af allmänt kända arbeten 

 väl kunnat lämpa sig. 



Att Petrus de Dacia verkligen haft ett stort anseende 

 såsom matematiker, framgår icke blott af Trithemh uppgift, 

 utan äfven af de många afskrifter af hans arbeten, hvilka här 

 ofvan anförts, och hvilkas antal säkerligen skulle ytterligare 

 kunnat betydligt ökas, om ett rikligare material varit mig till- 

 gängligt. Märkligt är också, att en handskrift af ett så bekant 

 arbete som Bradwardins geometri kunnat anträffas, der af- 

 skrifvaren uppgifver såsom författare Petrus de Dacia. 



') Se t. ex. Ckeviek: Histoire de Vuniversité de Paris. T. III. Paris 1761, 

 8:0, sid. 187 — 188. — Thuuot: De I' organisation de V enseignement dans 

 Vuniversité de Paris, au moyen-age. Besancon 1850, 8:0, sid. 51, 71 --72, 

 81—82. 



