26 AENELL, TVA ISOMEKA /i-MONOKLORNAFTALINSULFONSYROR. 



^ Således var det en monoklormonosulfonsyra som bildats vid 

 ofvannämnda försök. Jag framställde un af detta 



Klorsulfonhloriden. Kaliumsaltet, väl torkadt, sammanrefs 

 med sin vigt PCl^. Vid uppvärmning smälte blandningen lugnt 

 och stelnade vid afsvalning till en fast gulhvit massa. Efter 

 tvättning med vatten löstes den i benzol, hvarur den kristalli- 

 serade i stjernformigt grupperade prismor. Jag fann sedan att 

 isättika är mycket fördelaktigare att använda såsom lösnings- 

 medel. Omkristalliserad ur isättika smälter den vid 108,5 — 

 109, 5 ^ En klorbestämning på vid 107 — 109° smältande klo- 

 rid gaf följande resultat. 



Ber. för CmHeClSOjCl. Funnet. 



Cl 27,21 ' 26,6 8. 



Genom destillering af sulfonkloriden med PCI5 erhöll jag 

 nu en 



Diklo7'naf tedin. Destillatet som hastigt stelnade till en gul- 

 hvit massa, hvilken löstes i alkohol, hvaruti den visade sig vara 

 tämligen svårlöslig. Ur alkohollösningen utkristalliserade prakt- 

 fulla nålar, hvilka efter 4 omkristallisationer hade konst, smpt 

 135". Klorbestämningen visade följande resultat. 



Ber. för CinHgClj Funnet. 



Cl 36,04 35,95. 



Af det svårlösligare blysaltet, hvilket, såsom framgår af för- 

 sök I, tillhör den vid högre temperatur nästan uteslutande bil- 

 dade syran, har jag således framstält e-diklornaftalin. 



Det lättlösligare bly saltet behandlade jag på samma sätt 

 som det svårlösligare. Då äfven detta visade sig basiskt (en 

 blybestämning angaf 23, 01 proc. Pb, vattenförlust vid 200° 9,82 

 proc), så öfverförde jag en del till 



Bariumsalt. Detta är tämligen svårlösligt och kristalliserar 

 i tunna, rombiska, perlemcglänsahde fjäll. Det är sammansatt 

 enl. formeln (C,oH6ClS03)2Ba + ffi.O. 



Beräkncadt. Funnet. 



Ba 22,09 21,96 



4H,0 10,40 10,13. 



