98 OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD. 



Erodium deremot. der fröet förblir inneslutet i valvlen, är det nöd- 

 vändigt, att den bandformiga delen helt och hållet lossnar från 

 midtpelaren, för att fröet skall kunna spridas. Samma band- 

 formade del har i följd af sina hygroskopiska egenskaper till 

 uppgift att — sedan den på marken blifvit omvexlande utsatt 

 för fuktighet och torka — borra frukten ned i jorden. 



Härmed står ock i sammanhang, att Erodiumsfruktens band- 

 formiga del är hårig, Geraniumsfruktens slät. Håren tjena näm- 

 ligen till att hålla frukten fast i jorden. Geraniumsfrukten, af 

 hvilken endast fröet faller till jorden, har derför ej behof af 

 några hår på den bandformade delen. (Hanstein i Botanische 

 Zeitung 1869, pag. 528). 



I det följande skall jag försöka visa skilnaden mellan den 

 anatomiska byggnaden hos Geraniums- och Erodiumsfrukten. 



Som bekant är Geraniacéfrukten bildad på följande sätt: 

 De 5 karpellerna, af hvilka den består, äro sammanvuxna med 

 hvarandra, så att de bilda ett 5-rummigt och 5-flikigt frukt- 

 ämne och ett långt, kraftigt stift. I detta senare fortsätta sig 

 de 5 fröämnesrummen. Fruktämnets utåtvända delar skilja sig 

 vid mognaden från de inåtvända. (Se Hofmeister a. st.) 

 Dessa senare, som sins emellan äro sammanvuxna, bilda den 

 vid uppspringningen kvarstående midtpelaren. — I hvarje frö- 

 ämnesrums nedre del finnas 2 fröämnen, af hvilka det ena be- 

 fruktas och utvecklas, och det andra blir obefruktadt. Det förras 

 öde är redan omtaladt, det senare kvarsitter vid fruktens 

 mognad på midtpelaren. 



ERODIUM. 



Erodium cicutarium L'Herit. Midtpelarens celler äro sins 

 emellan likartade, tunnväggiga och rundade. Kärlsträngarnes 

 celler och kärl äro härifrån naturligtvis undantagna. Den 

 utåtvända fria delen af fruktämnet har innerst i sin vägg ett 

 skikt af horisontalt stälda, långa, tjockväggiga celler. (Jag be- 



