106 OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD. 



Under öfverliuden vid kapselns spets, och bos somliga (t. ex. 

 Wahlbergella, Spergula, Alsine) ett stycke ned på valvlen, fin- 

 nas förvedade, mer och mindre tjockväggiga- celler. Hos Dian- 

 thus och Wahlbergella ligga här i kapselspetsen pallisadformade 

 celler, lika dem som funnos hos förra gruppen. 



Förvedade celler sträcka sig dessutom ett stycke nedåt 

 valvlens kanter, så att väggen der är hårdare och fastare än i 

 midten. — På dessa kanter, åtminstone på deras nedre del, äro 

 öfverhudscellerna smalare än på valvlen för öfrigt. Måhända 

 eger ett annat förhållande rum hos Wahlbergella, 



Hos denna finnes längre ned på kapseln i lagret närmast 

 under öfverhuden en antydan till förvedning. Men hos de öfriga 

 äro alla på nyssnämda ställe under öfverhuden liggande cell- 

 lager tunnväggiga och oförvedade. Kapselväggen — valvlens 

 spets likväl undantagen — blir genom denna anordning tera- 

 ligen tunn. 



Tredje gruppen. 



Yttre öfverhudens celler äro liksom hos de 2 föregående 

 grupperna förvedade. Under öfverhuden finnas inga förvedade 

 celler (fig. 15). 



Öfverhudscellerna äro vid kapselspetsen små, kantiga, mycket 

 tjockväggiga (se fig. 13. Denna är aftecknad efter en annan 

 Cerastiumart, som dock i detta afseende fullkomligt liknar C. 

 alpinum). 



På kapselns öfriga del äro öfverhudscellerna långsträckta, 

 utom vid sjelfva basen, der de åter blifva korta. Närmast kap- 

 selspetsen äro de tjockväggiga, längst ned tunnväggiga. 



Hvad som gäller för alla här omnämda frukter är således: 

 Kapselns öfre del är kraftigare utvecklad än den nedre'), såväl 

 hvad cellernas tjocklek som förvedning beträff'ar, och dess yttre 



') Hos somliga står väl denna omständigliet i förbindelse dermed, att nedra 

 delen af kapseln ömsintes af ett kraftigt foder. (Dianthns, Agrostemma 

 och andra Sileneer, Cerastium o. fl.) 



