ÖFVERSIGT AK K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 5. 129 



ungefär femsidig, framifrån sedt, konkav yta, hvars tvärmått är 

 omkring 25 (2<5) mm., och som gränsar framtill och nedtill till 

 os sphenoideum samt baktill till os parietale. Denna pannbens- 

 yta utgör inre väggen till tinninggropens främsta del. 



Pannbenets substans är i orbitans tak temligen kompakt 

 och glatt, i öfrigt spongiös. 



OSSA TEMPORUM. 



Pars squamosa har form af ett musselskal, som med iü7ibo 

 är fastväxt vid p>'^^'^'^ mastoidea och har cavitas framåtrigtad 

 och fri. Ehuru förbindningen mellan ^^cifs squam. och j)a''>"s. mast. 

 är mycket fast, är dock gränsen tydlig, och nedtill finnes till 

 och med en smal klyfta mellan dessa delar. 



Pars squaiii. är ock i främre delen af bottnen till fossa 

 teinporalis förbunden med främre basvinkeln af os pariet. och 

 med det lilla stycke af ala magna oss. sphen., som der går i 

 dagen framför /nämnda vinkel. På den groft byggda och fria ytter- 

 kanten af pars. squam. märkas upptill processus zygomaticus, 

 som ej nås af okbenet, men som kommer pannbenets proc. post- 

 orbit. på 3 (3) mm. nära, samt derunder cavitas articidaris (40 

 (38) mm. hög, 20 (20) mm. bred) och nederst processus arti- 

 cidaris. Vinkelräta afståndet mellan den sistnämnda processens 

 spets och sutura squam.-mast. är 40 (35) mm. 



Substansen är mycket kompakt i musslans stora hålighet. 



Pars mastoidea är gröfre upptill, smalare nedåt och något 

 spongiös. Den förbindes upptill och framtill med pars squam., 

 baktill med pars condyl. oss. occip. samt i bottnen d^i fossa temp. 

 med os pariet. Den begränsar fossa temp. utåt genom att höja 

 sig med en temligen hög och skarp crista (55 (55) mm. lång). 

 Denna del, som här på grund af sina gränser kallats pars mast., 

 har af Flower och Turner inräknats i pars squam. Om den 

 under densamma befintliga benknöl, som man plägat benämna 

 pars mastoidea eller ptrocessus mastoideus, skall här talas i sam- 

 manhang med prtrs petrosa. 



Öfversigi af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 42. N:o 5. ^ 



