ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 6. 11 



V^ och V^ utmärka potentialen pä en ströniledare i tvänne 

 punkter, mellan livilka motståndet är r, så är, såsom bekant, 

 då strömstyrkan är i, ir = V^ — F^. Potentialskillnaden är så- 

 ledes proportionel med strömstyrkan. Om det mellan de två 

 punkterna befinner sig en elektromotorisk kraft e, som verkar i 

 motsatt riktning mot strömmen, så får man e + ir = l\ — V^. 

 Om r är mycket litet och strömstyrkan icke öfverstiger en viss 

 gräns, men e deremot har ett stort värde, så måste potential- 

 skillnaden mellan de båda punkterna visa sig vara nästan obe- 

 roende af strömstyrkan. Det var just detta som Joubert obser- 

 verade: potentialskillnaden bibehöll sig nästan oförändrad, oaktadt 

 strömstyrkan mycket varierade. Han sluter häraf, att det måste 

 finnas en elektromotorisk kraft i ljusbågen, som är oberoende af 

 strömstyrkan, och han uppskattar kraftens storlek till 30 volt. 



Detta bevis förutsätter naturligtvis, att hos gaserna, pä 

 samma sätt som hos fasta och flytande kroppar, potentialskill- 

 naden för tvänne punkter är proportionel med strömstyrkan, 

 multiplicerad med motståndet emellan dem. Skulle det förhålla 

 sig så, att nämnda skillnad hos gaserna är endast proportio- 

 el medn motståndet, så förfaller bevisets bindande kraft. 



4. Le Roux har begagnat egenskapen hos den ifrågavarande 

 elektromotoriska kraften, att fortvara en bråkdel af en sekund 

 sedan strömmen upphört, för bevisningen att en sådan kraft 

 verkligen finnes tilH). Han förfor dervid på samma sätt som 

 jag hade gjort mer än ett decennium förut, och hans försök 

 innehålla derföre endast en bekräftelse på en bekant sak 2). 



') Comptes reudus T. 92 p. 709 (1881). 



^) I sammanliang härmed kan omnämnas, att Jamin (Comptes rend. T. 92 p. 

 1021) med användning af den ifrågavarande egenskapen hos ljusbågens elek- 

 tromotoriska kraft förklarar den omständigheten, att man med en dynamo- 

 elektrisk maskin, som ger flera hundra vexelströmmar i sekunden, kan 

 hålla flera båglampor lysande, som äro infogade efter hvarandra, än som 

 med en lika stark maskin med kontinuerlig ström låter sig göra, Den 

 kontinuerliga strömmen måste i hvar och en af de efter hvarandra infogade 

 lamporna öfvervinna samma elektromotoriska kraft. Dä strömmarne hastigt 

 vesla deremot, så adderar sig den motström, som uppkommer under en före- 

 gående ström, emedan den fortvarar sedan denna upphört, till den följande 

 strömmen och förstärker denna. 



