14 EDLUND, ELEKTROMOTORISKA KRAFTEN I VOLTAS LJUSBÅGE. 



kommer icke någon del af strömmen att gå genom denna tråd. 

 Om nu i ledningen BD A en svag stapel insattes vid D och vid 

 G en galvanometer är infogad, sä erhålles på denna ett utslag 

 alldeles som om stapeln EC icke funnes mellan E och C, utan 

 i dess ställe ett vanligt motstånd der vore insatt, lika stort 

 med stapelns. Man kan då uppmäta motståndet i den slutna 

 ledningen efter någon af de kända methoderna. Vid anstälda 

 prof visade sig metoden gifva exakta resultat. 



Fis. 1. 



Fig. 2. 



Det var denna method som v. Lang använde för att upp- 

 mäta det verkliga motståndet i ljusbågen. Dervid begagnades 

 för bildandet af det elektriska ljuset en Bunsens stapel på 58 

 element, uppstälda efter hvarandra. I figuren 2 föreställer så- 

 ledes nu EC en stapel på 58 element. Vid punkterna I och /' 

 bildas Ijusbågarne mellan lika beskaffade kolspetsar; dessa voro 

 blott på Va ii^iiT^- afstånd från hvarandra. Man vinlade sig om 

 att göra de båda Ijusbågarne så lika som möjligt. Det är af 

 sig sjelft tydligt, att punkten B fortfar att hafva samma potential 

 som A, emedan de båda bågarne äro lika, utöfva samma mot- 

 stånd och hafva lika elektromotorisk kraft. Vid nio olika för- 

 sök befanns strömstyrkan uppmätt med galvanometern G' vara 

 i medeltal 4,3 3 amperes, då motståndet från A till B i de 

 båda jemnlöpande ledningarne AEB och AGB tillsammans 

 var 1,8 2 ohm, således i hvardera af dessa ledningar från A till 

 j5 2 X 1,8 2 ohm. Då Ijusbågarne borttogos och i deras ställe 



